Downloaded from YTS.MX
‎Ești gata?
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Deciziile mele
‎au fost aceleași decizii ‎pe care le-ar lua orice om obișnuit.
‎Ați fi făcut la fel ‎în aceste circumstanțe, domnule.
‎Bună ziua, sunt John McAfee.
‎Fondatorul companiei antivirus McAfee.
‎De când am lăsat compania,
‎am devenit mai mare și mai bun.
‎Probabil ați auzit de antivirusul McAfee.
‎Ei bine, ‎fondatorul acelei companii s-a ascuns.
‎John McAfee este un bărbat căutat.
‎Poliția vrea să-l interogheze ‎pentru uciderea vecinului său.
‎Cândva valora ‎o sută de milioane de dolari.
‎Băiatul de aur din Silicon Valley
‎se ascunde acum ‎undeva în America Centrală.
‎Planul era doar să-l filmăm ‎pe acest fugar.
‎Plecăm!
‎- Pașaportul. Rahat! Nu-l am. ‎- Eu îl am pe-al meu.
‎Nu știam cât de departe poate merge.
‎Oprește-te!
‎Ai uitat să pornești camera. ‎Te joci cu mine.
‎- La dracu', nu. ‎- Nu.
‎Nu.
‎UN DOCUMENTAR NETFLIX
‎Mă vor închide și vor spune ‎că există riscul să fug,
‎ceea ce e adevărat.
‎Sunt specialist în fugă.
‎Nu va fi un film despre sex și violență,
‎deși vor fi câteva scene în el.
‎Este o poveste de interes uman.
‎Pot comanda sushi?
‎S-a întâmplat să o trăiesc ‎într-un stil extrem de intens.
‎Ce mama dracului?
‎Trăgeai în aer și spuneai: ‎„O să-l omor pe nenorocit!”
‎Toți facem greșeli.
‎E oare McAfee un antreprenor ‎de succes care a înnebunit?
‎Și-a ucis vecinul?
‎Sau este posibilul salvator al Americii?
‎John McAfee pentru președinte.
‎Urăsc să susțin alcoolul, drogurile, ‎violența și nebunia în fața cuiva.
‎Ce dracu' se întâmplă aici?
‎Dar întotdeauna au mers cu mine.
‎John avea informații despre toată lumea.
‎Nu ești paranoic dacă oamenii te urmăresc.
‎Am fost odată părtașă la asta.
‎Cartelul încearcă să-l omoare.
‎Spune-mi că asta nu este o poveste ‎demnă de spus!
‎James Bond și Scarface, ‎cu puțin din Indiana Jones.
‎Pentru tine!
‎Ăsta ar fi sloganul.
‎E un om periculos.
‎BELIZE - AMERICA CENTRALĂ
‎Belize e un loc iubit de toată lumea.
‎JURNALIST
‎E la două ore de zbor de Miami.
‎Poți veni aici și poți găsi temple mayașe,
‎insule pustii unde există doar un copac.
‎Te poți scufunda cu rechini-balenă.
‎Dacă vrei să te retragi, să trăiești aici,
‎au mai venit și alții ‎și și-au făcut o viață nouă.
‎Dar adevărul este că guvernul nu verifică ‎suficient de atent
‎tipul de oameni cărora le permite ‎să se mute în această țară.
‎E cel mai bun loc pentru oamenii
‎care încearcă să scape de ceva ‎în America de Nord, de exemplu.
‎Mulți evadează în Belize.
‎PIONIER ANTIVIRUS
‎Am devenit rezident permanent în Belize
‎și sunt foarte recunoscător că Belize
‎mi-a permis să stau aici.
‎Toți îl cunoșteau pe John McAfee.
‎Îl vedeai mereu ‎conducând pe insulă cu câinii lui.
‎Într-o zi, i s-a întâmplat ceva ‎vecinului său.
‎Am fost primul la fața locului.
‎Marea și soarele sunt motivele
‎pentru care turiștii vin ‎în San Pedro, Ambergris Caye.
‎Atmosfera pare însă puțin afectată
‎de tragedia petrecută în weekend.
‎În spatele meu, ‎lângă acei cocotieri idilici,
‎în acea casă, Gregory Faull, din Florida, ‎în vârstă de 52 de ani,
‎a fost împușcat o dată în ceafă.
‎Nu erau semne de intrare forțată.
‎Și poliția a spus ‎că nu a fost forțat nimic pentru a intra.
‎Clar, a lăsat pe cineva să intre.
‎Înainte de a fi ucis,
‎Faull s-a plâns autorităților ‎de vecinul său,
‎pionierul securității software, ‎John McAfee.
‎Probabil ați auzit de antivirusul McAfee.
‎Ei bine, fondatorul acelei companii, ‎John McAfee, s-a ascuns,
‎iar poliția vrea să-l interogheze.
‎Poliția a mers la casa domnului McAfee ‎din Ambergris Caye duminică,
‎pentru a-l întreba despre crimă,
‎dar domnul McAfee nu a fost găsit.
‎A spus că s-a ascuns
‎fiindcă, dacă poliția l-ar găsi, ‎l-ar ucide.
‎Totul pare prea greu de crezut,
‎dar e un lucru atât de absurd, ‎încât trebuie să fie adevărat.
‎O fi avut ceva de-a face ‎cu moartea lui Gregory Faull?
‎Sigur, există o probabilitate mare.
‎Suntem gata? Bine.
‎DECEMBRIE 2012
‎Suntem pe Aeroportul Internațional ‎din Miami.
‎E în jur de 7:30.
‎Și suntem gata să începem cu John McAfee.
‎Primesc un apel. Cea mai tare poveste ‎tocmai ți-a căzut în poală.
‎- John… ‎- McAfee…
‎John McAfee.
‎Este povestea perfectă ‎și vom ajunge la sfârșitul ei
‎și este un moment istoric.
‎Și abia aștept să văd ‎prin ce ne bagă tipul ăsta.
‎M-am gândit
‎că va fi distractiv. Și am urcat ‎în avion cu Robert.
‎Care era planul?
‎Ce plan? Nu aveam unul.
‎Nu știam…
‎Planul era doar să-l filmăm ‎pe acest fugar.
‎Să mergem!
‎Mamă, să știi că te-am iubit.
‎Treaba mea era să înregistrez sunetul, ‎să editez și să filmez.
‎Și a lui Rocco era ‎să interacționeze cu John.
‎MAGNATUL FUGAR VORBEȘTE CU CNN
‎O să ajungem mâine la aeroport.
‎Ar trebui să port ‎o eșarfă albastră la gât.
‎Mulți taximetriști vor veni spunând:
‎„Vă duc undeva, domnule?”
‎Dar cineva va veni și va spune: ‎„Îmi pare rău că am întârziat.”
‎Și ne urcăm în mașina lui.
‎Știam că este o poveste mare.
‎VICE‎ era interesat.
‎Mă duc cu redactorul-șef. ‎Ne doream știrea.
‎Înot literalmente cu rechinii mâine.
‎Nu știu dacă John McAfee e rechin,
‎poate diavol de mare, ‎pentru că pur și simplu plutește.
‎Are coada aia…
‎Te înțeapă cu ea dacă vrea, dar…
‎La dracu', unde mergem?
‎Numele lui este pe acest antivirus ‎de 20 de ani.
‎Intel i-a cumpărat compania ‎pentru șapte miliarde de dolari.
‎A fost angajat ca programator ‎la Institutul de Studii Spațiale NASA.
‎A lucrat la programul Apollo.
‎Este un pas mic pentru om…
‎Aproape că tipul ăsta e în antiteză
‎cu Bill Gates sau Steve Jobs.
‎Trece de la mogul al industriei antivirus ‎la yoga și meditație.
‎YOGA CU JOHN MCAFEE
‎Și doar filmez, beau și filmez,
‎știi tu, prostii, și niciun semn ‎care să interzică fumatul, băutura.
‎Am fost foarte naiv, ‎dar nu știam până unde se poate ajunge.
‎Cine știe în ce ne băgăm,
‎dar cum poți refuza?
‎Scanare de viruși, posibil droguri, arme.
‎- Deci… ‎- E ca un film.
‎Clar, trăim într-un film chiar acum,
‎dar sperăm că nimeni nu moare.
‎Este incitant.
‎Dar nu am cumpărat echipament nou.
‎Pe una dintre camerele folosite ‎la documentar
‎am primit-o într-un bar.
‎Bună seara, ‎doamnelor și domnilor, în numele…
‎Deci trecem prin vamă, nicio problemă.
‎Stăm împreună și o dubiță oprește.
‎Este John, și spune: ‎„Urcați!” Și apoi suntem în ea.
‎- Bine, ce faceți? ‎- Sunt bine. Eu sunt doar cameramanul.
‎- Nu vorbesc cu intervievatorii. ‎- Nu dau interviuri.
‎Ci cu cameramanii, ‎la voi e afurisita de cameră.
‎- Bine. ‎- Glumesc.
‎Uite-o pe Sam, prietena lui John.
‎Adică, începe să-și bage flori în gură.
‎Ce face aia?
‎Petale de trandafir.
‎Și ne roagă să-l filmăm deghizat,
‎ca și când a avut un accident vascular ‎cerebral sau nu poate vorbi,
‎și făcând gesturi că este afectat.
‎Așa că mi s-a părut ciudat.
‎Este în regulă? A funcționat?
‎De ce ai vrut să fie documentată ‎această parte a călătoriei tale?
‎Este dramatic, nu-i așa?
‎Cu siguranță e dramatic.
‎Vorbim despre pericol, aventură, ‎risc, incertitudine.
‎- Oamenii iubesc rahatul ăsta. ‎- Da.
‎Așa, deci asta îmi va spune povestea,
‎dacă nu mă editați până în punctul ‎în care spun toată prostia asta.
‎Va fi un documentar lung.
‎Corect, și îmi dau seama ‎că, dacă spun destul,
‎- …mă poți transforma în orice. ‎- Editez.
‎Un sfânt, diavolul, orice.
‎Dar, știi, până când vom termina asta, ‎vom deveni prieteni,
‎așa că poate că o să simpatizezi ‎cu cauza mea.
‎Trebuie să fie până la 13:00.
‎Viața mea depinde de asta, prietene, bine?
‎Planul lui John era să fugă ‎din Belize în Guatemala.
‎Am auzit de la acel tip ‎care e un fost ofițer de poliție.
‎Prim-ministrul a pus o recompensă ‎de 150.000 de dolari dacă sunt împușcat.
‎Dacă ești împușcat?
‎Da, sau ucis.
‎Era îngrozit de teama ‎de a nu fi ridicat de autorități.
‎Ne întâlnim cu el într-o oră.
‎El a spus ‎că guvernul din Belize îl persecuta
‎și că erau unități de forțe speciale.
‎Și voia să iasă de acolo.
‎Iată un tip care are mijloacele ‎să iasă din țară
‎când are probleme.
‎El a menționat că a spart mobilele ‎guvernului din Belize.
‎Probabil că se întâmplă ‎multe nebunii acolo.
‎Spune-i adevăr, spune-le secrete.
‎McAfee se pricepe la șantaj ‎și extorcarea oamenilor.
‎Nu e ca și cum ai juca zaruri ‎cu verișoara Susie.
‎Adică, acoperim oameni ‎care fac lucruri rele la o scară
‎la care alți oameni nici nu se gândesc.
‎Și apoi ne-am strecurat în hotelul nostru, ‎chiar lângă granița cu Guatemala.
‎Un hotel în pădurea tropicală.
‎Era frumos.
‎Doamne, era magic!
‎Cum venea lumina prin frunze, prin pădure…
‎Ca niște zâne mici.
‎Și era un fel de liniște reală.
‎Dar era foarte multă ceață. Și alunecos.
‎Fir-ar să fie! La dracu'!
‎Fir-ar să fie, a durut ca dracu', frate!
‎La dracu'!
‎John… se plimbă prin hotel.
‎Încerc să-l prind, dar e ceață pe lentilă,
‎și umiditate, și alte lucruri.
‎A fost cam greu.
‎Vrem să vedem Rio Dulce. ‎Cât de departe este?
‎Spre totala mea uimire,
‎a făcut asta o noapte și o zi întreagă ‎cu personalul hotelului,
‎nu l-au recunoscut,
‎și e la toate televiziunile din țară ‎în acest moment.
‎Nu l-am întâlnit niciodată. ‎Nu știu cum arată.
‎DEAN BARROW ‎PRIM-MINISTRU BELIZE
‎Nu vreau să fiu nepoliticos, ‎dar pare extrem de paranoic.
‎De fapt, aș merge ‎până la a spune că e nebun.
‎Prima zi e gata.
‎E în jur de 22:00. Este 1 decembrie.
‎Am ajuns în siguranță în sud-estul…
‎Aproape de granița de sud-est a Belizelor.
‎- Bine… ‎- Nu e sănătos.
‎Nu, înțeleg asta.
‎Ei bine, știu ce se întâmplă.
‎Da.
‎Așadar, ați rezistat până în noiembrie.
‎- Tot noiembrie. ‎- Uimitor.
‎În acele interviuri timpurii
‎am vrut să mă concentrez ‎asupra șirului de evenimente
‎din jurul crimei.
‎Dar știam că, pentru a le avea,
‎trebuia să continui să-l pisez pe McAfee ‎să stea jos.
‎Încercam să-l fac să stea cât mai mult
‎și-i reaminteam că mâine poate fi prins,
‎că ar putea fi mort.
‎Deci, dacă nu îți faci timp, cine știe?
‎Te simți în siguranță aici?
‎Adică, știi, teoretic ar putea ‎să vină polițiștii,
‎nu sunt încuietori la uși, ar intra ușor
‎și aveam aceste gânduri aseară.
‎Ar putea, iar gândurile tale
‎le-am avut și eu.
‎Mă simt în siguranță?
‎Nu mă simt și nu m-am mai simțit ‎de când am plecat.
‎Cum să mă simt?
‎Îmi amintesc…
‎- Nu putem vorbi aici. ‎- Tom, scuze.
‎- Nu putem vorbi aici. ‎- Ai nouă minute.
‎Dar ceva se întâmplă…
‎Bine, da.
‎…și apoi suntem sigur din nou pe fugă.
‎Dar John nu e aici.
‎Ai puțin timp aici.
‎Știu. Trebuie să plecăm. Pornim.
‎Am împachetat cât mai repede.
‎Bine.
‎La dracu'! Rahat!
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Și atunci de ce zici „la dracu'”?
‎- Sunt bine. ‎- Pașaportul?
‎- Rahat! Nu-l am. ‎- Eu îl am pe al meu.
‎- Stai! E aici. ‎- La dracu'!
‎- Nu spune asta! ‎- Bine.
‎Și uite tocul aparatului foto.
‎Mersi. Bine, pornim.
‎Apropo, era să fiți lăsați în urmă.
‎- Acum? De ce? ‎- Da, chiar aici.
‎I-am spus lui Thomas ‎să pornească și să mergem.
‎- Scuze. ‎- Credeam că trebuie să plecăm.
‎- Scuze. ‎- Nicio problemă.
‎Am alergat.
‎Suntem în largul mării ‎și mergem în Guatemala.
‎La un moment dat, mi-a spus ‎că m-a căutat toată viața.
‎Aveam 18 ani când l-am cunoscut.
‎Cred că eram tânără, proastă, naivă.
‎Și, în același timp, mi s-a părut sexy.
‎Cum te simți, Sam?
‎Ți-a fost rău ieri și ai rău de mare, ‎dar pari în regulă.
‎Da, sunt bine.
‎Ești bine?
‎Ești fericită că ești aici?
‎Da.
‎- Este timidă. ‎- Sunt fericită.
‎- Sunt timidă în fața camerei. ‎- Bine.
‎Urma să locuim împreună,
‎urma să adoptăm un copil, ‎pentru că făcuse vasectomie,
‎și să avem o viață normală.
‎Cu toată treaba asta cu vecinul lui,
‎tot ceea ce plănuiserăm ‎a fost pur și simplu distrus.
‎Planul lui era să se întoarcă în America.
‎Mulțumesc, prietene.
‎„Dacă tu pleci, merg cu tine.
‎O să merg cu tine până la sfârșit.”
‎Odată ce a ieșit din Belize, ‎s-a simțit ușurat.
‎Între Belize și Guatemala există ‎această tensiune,
‎iar el avea să folosească asta.
‎Ai un aparat mare, frate.
‎Mulțumesc.
‎- De unde ești? ‎- Memphis, Tennessee.
‎Ce naiba faci aici?
‎Facem un cadru foarte rapid aici!
‎Bine. Stai! Da.
‎Deci, tocmai am ajuns ‎la țărm în Livingston, Guatemala.
‎E un loc destul de interesant. ‎Atragem multe priviri.
‎John e în siguranță.
‎O să mergem acum la vamă, cred că aici.
‎Odată ajunși în Guatemala,
‎ce ne făceam acolo?
‎Niciunul dintre prostovanii ăia, ‎adică John și ceilalți, nu înțelegea.
‎Am ajuns acolo ilegal,
‎pentru că pașapoartele nu aveau ‎viza de ieșire din Belize.
‎Dacă faci chestiile astea, ‎ești prins până la urmă.
‎Și, dacă nu dovedești ‎că ai intrat legal în țară,
‎ești deportat în Belize.
‎Dacă aș fi știut…
‎- Como? ‎- Ați ștampilat înainte?
‎- Ce e aia? ‎- De unde?
‎A ștampilat ceva?
‎Au venit din Belize ‎și cred că au ștampila de la…
‎Dacă veneau din Punta Gorda, ‎trebuia să fie ștampila.
‎Ce putem face?
‎- Rezolv eu asta? ‎- Vin de la Aeroportul Internațional.
‎Nu, nu!
‎- Nu? ‎- Nu!
‎Bine.
‎Ți-am spus să nu o faci.
‎Ofițerul de la vamă s-a supărat.
‎Ne-a marcat toate pașapoartele.
‎Ești prins într-o breșă legală ‎care are consecințe reale.
‎Intrarea ilegală într-o țară, ‎ieșirea ilegală dintr-o țară.
‎Asta înseamnă închisoare.
‎I-am spus că unchiul meu locuiește aici ‎și că e avocat.
‎Lucrează pentru președintele Guatemalei.
‎I-am spus că pot să-i iau numărul
‎și să încerc să văd ‎dacă ne poate viza pașapoartele.
‎Poate…
‎- Sunăm și aflăm. ‎- Așteaptă!
‎Poate reușește să-ți ștampileze pașaportul
‎fără ca ei să spună nimic despre tine.
‎Apoi spui: „Stai puțin!”
‎Au hamburgeri aici?
‎Unchiul iubitei tale aproape minore
‎este fostul procuror general ‎al Guatemalei?
‎Într-unul dintre ‎cele mai corupte regimuri? Serios?
‎Deci, în acel moment, m-am dat înapoi ‎și mi-am zis:
‎„Ce dracu' se întâmplă aici?”
‎John McAfee este un bărbat căutat.
‎Vânarea lui McAfee în direct. ‎Bună dimineața, Marla!
‎Băiatul de aur din Silicon Valley
‎se ascunde acum ‎undeva în America Centrală.
‎Jungla este incredibilă. ‎Este un regat magic.
‎Și nu funcționează ‎după nicio regulă creată de om.
‎Regulile întâlnite în restul lumii
‎nu pot funcționa acolo.
‎Justiția de aici e justiția darwinismului.
‎Când cineva mă întreabă: ‎„Crezi că John și-a ucis vecinul?”
‎Răspunsul meu este: „Nu știu.”
‎Varianta lui este că ei îl urmăresc
‎pentru că nu a plătit guvernul.
‎Au vrut să-l rănească, să scape de el.
‎Numărul unchiului meu e ‎în telefonul negru.
‎Dar cel negru… Bine.
‎- Da, e el. Alo! ‎- Bine.
‎Da.
‎Numele meu este John McAfee ‎și sunt cu nepoata dvs., Samantha.
‎Încerc să închiriez o limuzină aici, ‎în Fronteras,
‎care să ne ducă, cred, în oraș.
‎Vă mulțumim foarte mult ‎și vă sunăm dimineață.
‎Și îmi cer scuze că v-am deranjat.
‎Bine, atunci.
‎Mulțumesc. Pa!
‎Bagajele! Ne petrecem noaptea aici.
‎- Ai pozele? ‎- Da.
‎Pentru a viza pașapoartele,
‎trebuie să mergem șase ore ‎până în Ciudad de Guatemala,
‎în inima țării, ‎ceea ce este o veste proastă.
‎Ne întâlnim cu unchiul lui Sam, ‎care e important pe aici,
‎și, dacă ajungem acolo
‎și ajungem la unchiul ei,
‎cred că vom fi liberi, în special John.
‎Dar trebuie să văd cum ieșim de aici.
‎Da, și apoi dimineața ne-am trezit ‎și am făcut niște filmări.
‎Bine, pornim.
‎Cred că unchiul lui Sam ‎e destul de inteligent și cu relații
‎pentru a ne duce la el în siguranță, ‎și de acolo suntem liberi.
‎Bine, oprește-te!
‎N-ai pornit camera.
‎Începe din nou!
‎- Rahat! ‎- De la aplauze?
‎Suntem în Fronteras, Guatemala, ‎după plecarea din Belize.
‎Face un interviu foarte frumos, ‎cu două camere.
‎Terminaserăm cadrele cu intervievatorul,
‎planurile de legătură,
‎știi, dat din cap, niște prim-planuri…
‎Serios?
‎Și după aceea suntem cu toții de acord ‎că trebuie să facem o fotografie.
‎Vom scrie ceva rapid pentru blogul ‎VICE.
‎CU JOHN MCAFEE CHIAR ACUM, FRAIERILOR
‎Era complet: ‎„La naiba, am exclusivitatea!”
‎Totul. „Suge-mi-o…” Da, da.
‎„Am exclusivitatea, frate, ‎da, du-te dracu'!
‎Suntem ‎VICE.‎ Suntem aici ca să rămânem.”
‎Odată ce imaginea a fost lansată, ‎telefoanele au început să sune.
‎I-am trimis e-mailul lui Jonathan ‎și oamenilor noștri de la RP, spunând:
‎„Fă-i o captură de ecran, ‎ca să nu fie vizate datele geografice!”
‎Este o companie de media digitală,
‎și ei nu înțeleg asta.
‎Am scris cu majuscule.
‎Și oricum au postat poza.
‎Metadatele conferă ‎autenticitate fișierului.
‎Dar o parte din acele metadate sunt ‎și geolocalizările.
‎Datele geografice erau pe imagine.
‎Și au dat coordonatele GPS.
‎Mulți dintre ei ne spun:
‎„Poate că vreți să mulțumiți Revistei ‎VICE ‎pentru că a inclus datele GPS
‎în poza postată. Hopa!”
‎„Mergeți înainte! Bravo!”
‎E o pistă de aterizare către nord-est, ‎aproape de acea locație.
‎Chiar aici.
‎Există o recompensă.
‎Sunt suficienți bani pentru puțin efort ‎ca să mă găsească.
‎Vine o persoană prietenoasă,
‎vin niște oameni neprietenoși.
‎Dacă persoana prietenoasă ajunge prima, ‎vom avea o zi bună.
‎Altfel, vom avea o zi foarte proastă. ‎Acolo ne aflăm.
‎Ce ar presupune „ziua proastă”?
‎Nu știu. Am zece degete,
‎s-ar putea să am mai puține ‎la sfârșitul zilei.
‎…fă o captură de ecran…
‎Nu a fost normal.
‎- Nu pare mexican. ‎- Nu, va merge.
‎Va merge? Aș putea să o decupez.
‎Este incredibil. E o nebunie. ‎Datele mele sunt pe fotografie.
‎Schimbă-ți numele!
‎Bine, iată cum stă treaba.
‎Și voi sunteți terminați. ‎Dacă sunteți prinși.
‎Dacă sunteți arestați cu mine,
‎există șansa să suferiți ‎niște tratamente rele.
‎Am crezut că suntem amândoi terminați.
‎La dracu'!
‎Sam a luat legătura cu unchiul ei,
‎și ne spune: „Orice ați face,
‎veniți urgent în Ciudad de Guatemala.
‎Trimitem un șofer. E deja pe drum.”
‎Unchiul a spus simplu: „Fă bagajele!”
‎Fără instrucțiuni suplimentare. ‎Ne va suna. Bine?
‎Dacă nu sunteți gata de data asta, ‎vă las aici, bine?
‎Gata bagajele? Sunteți gata de plecare?
‎Erai mai amuzant.
‎Te las aici pe drum ‎dacă nu devii mai amuzant.
‎Frate!
‎Oamenii spun că le amintesc de Joker.
‎Probabil Joker este ‎cea mai bună descriere a mea.
‎Cine a fost Joker?
‎Adică, nemernicului nu i-a păsat de nimic, ‎nu-i așa?
‎Crezi că mie îmi pasă?
‎Nu, oameni buni, nu-mi pasă.
‎Ce-o fi, o fi!
‎S-a arătat altora ca o persoană neînvinsă,
‎pe care n-o poți atinge.
‎Ca și cum lumea se învârte ‎doar în jurul lui.
‎Își pierde cumpătul foarte repede.
‎Știi, într-o zi eram în dormitor
‎și el voia să… Știi tu.
‎Și i-am spus: „Nu, nu vreau.”
‎Atunci, a început să mă înjure ‎și m-am supărat tare.
‎Eram atât de supărată, că i-am luat arma.
‎Și i-am spus: „Te omor, ‎m-am săturat de tine.”
‎Totuși, n-am apăsat pe trăgaci.
‎M-am supărat foarte tare.
‎Și el spunea: „Sam, calmează-te! ‎Dă-mi pistolul!”
‎Deci, am avut momente foarte intense.
‎CIUDAD DE GUATEMALA
‎John spune că sunt oameni ‎care vor să-l omoare.
‎Suntem la Four Seasons ‎sau la un hotel super-luxos.
‎Frumos!
‎Chiar i-ai spus omului aceluia, dimineață, ‎că ești fugar?
‎- A făcut-o? ‎- Lapte?
‎Mersi.
‎La hotel s-a cazat cu un nume fals.
‎Dar avea nevoie de unchiul ei, ‎care este fostul procuror general.
‎O să mă întâlnesc cu el afară, bine?
‎- E afară? ‎- Da.
‎Bine.
‎Și acesta este John.
‎Am nevoie de un avocat.
‎Și Sam îmi spune că ești un avocat bun.
‎Așa că am venit la tine.
‎Aș dori să te angajez, te rog, ‎să mă reprezinți.
‎Bine.
‎Știi cine sunt?
‎Nu, nu știu.
‎Serios?
‎- El este omul care a creat antivirusul. ‎- Bine.
‎Spune-i! Înțelege engleza.
‎Sunt bărbatul din Belize ‎pe care poliția vrea să-l interogheze.
‎De ce?
‎Pentru că unul dintre vecinii mei a fost… ‎E o poveste foarte lungă, dle.
‎Și Samantha va explica… ‎Ne-am întâlnit toți.
‎Omul acela vrea să mă filmeze…
‎John îi dă pașapoartele,
‎înțelegând că vom primi ‎ștampile de ieșire,
‎ca să putem pleca.
‎Sunt cu Samantha de un an și jumătate.
‎Este o tânără remarcabilă.
‎O iubesc foarte mult și ne căsătorim.
‎Deci, din păcate, acum veți avea ‎un potențial criminal în familie.
‎Îmi cer scuze pentru asta ‎și voi face tot ce pot
‎ca să mă revanșez.
‎Bine.
‎Urcăm să…
‎John e agitat.
‎Crede că este o țintă sigură.
‎De fapt, o să merg afară.
‎Și schimbă planul.
‎S-a hotărât ca John ‎să țină o conferință de presă,
‎iar la acea conferință de presă va anunța
‎că solicită azil în Guatemala ‎pentru persecuție.
‎Se lupta pentru viața lui.
‎Suntem acolo pentru a-l proteja.
‎Știe asta.
‎Șansele să fie atacat ‎cu o echipă de filmare după el
‎sunt minime.
‎Știi, sub acoperirea presei.
‎Și el vrea să-și spună povestea, poate.
‎Sau vrea să se joace cu mass-media.
‎Sunt aici să documentez
‎și, orice ai face, trebuie să accept.
‎- Sau renunț. ‎- Asta e adevărat.
‎El are nevoie de noi. ‎Noi avem nevoie de el.
‎Avem nevoie de conținut. ‎El oferă destul de mult.
‎Credeam că toți mogulii internetului au ‎un dulap imens.
‎Nu eu.
‎Nu filma asta!
‎E partea mea preferată.
‎Voi difuza toate casetele mele,
‎toate videoclipurile, documentația ‎care arată corupția din Belize.
‎Și atât voi spune despre asta.
‎Ce se întâmplă?
‎Ai o mulțime de fotografi, băiete.
‎Ți-am spus, omule, fii pregătit!
‎- Stai cu mine! ‎- Nu vreau să cad… Doar ține-mă!
‎- Bine. ‎- Bine?
‎- Ai văzut asta vreodată? ‎- Niciodată.
‎Asta este viața mea în America, dragă.
‎Mă simt destul de confortabil cu asta.
‎Mă scuzați.
‎Mă simt ca un artist ‎căruia toată lumea îi cere autograful.
‎Înțeleg perfect.
‎Sunteți bine, dle? Bine.
‎Fondatorul companiei de software, ‎John McAfee, a apărut
‎după câteva săptămâni de fugă.
‎El este persecutat politic de autoritățile ‎din Belize.
‎Au inițiat o persecuție politică ‎împotriva lui
‎și a trebuit ‎să-și salveze integritatea și viața
‎trecând granița în Guatemala ‎pentru a cere azil.
‎- Ce dovezi aveți? ‎- Documente.
‎- Amenințări ale guvernului? ‎- Da.
‎Acum a apărut în Ciudad de Guatemala, ‎cerând azil politic,
‎spunând că a fugit ‎pentru a scăpa cu viață.
‎Am fugit, ‎dar povestea trebuie să iasă la iveală.
‎Am documente care dovedesc
‎corupția intensă la toate nivelurile ‎guvernului din Belize.
‎Acum că sunt într-un loc sigur, ‎pot vorbi liber.
‎Voi vorbi pe blogul meu, WhoIsMcAfee.com, ‎începând de diseară,
‎dezvăluind adevărul despre Belize. ‎Vă mulțumesc!
‎Vă mulțumesc tuturor, și joi, ‎indiferent de oră,
‎voi răspunde cu plăcere ‎la toate întrebările.
‎Și, pentru jurnaliști,
‎sunteți mai politicoși ‎decât cei americani.
‎Mulțumesc!
‎Cu plăcere, domnule. La revedere!
‎Bun. În regulă.
‎- Avem cheile? ‎- Nu, trebuie să semnezi cardul de credit.
‎- Cardul dvs., vă rog. ‎- Cardul?
‎Ce este?
‎- Inelul, omule. ‎- Să văd.
‎Așa?
‎Drăguț!
‎Robert și cu mine ne-am dus să bem ceva ‎și să facem bilanțul…
‎Nu ne-a luat nicio secundă
‎să ne oprim și să ne gândim: „Ce avem?”
‎Și apoi, când am ieșit, ‎l-am văzut pe el, pe John,
‎și mi-a spus: „Du-te și ia-ți camera, ‎voi fi arestat!”
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Scoate camera!
‎Dacă pașaportul tău e acolo, ‎ar trebui să fii bine.
‎Avocatul meu are pașaportul meu.
‎Da, unchiul meu are pașaportul lui.
‎Nu.
‎- Dacă îl are, nu e nicio problemă, nu? ‎- Nu.
‎Pot să-i spun să aducă pașapoartele?
‎- Nu, unchiul meu. ‎- Nu.
‎- El știe ce face. ‎- Bine.
‎Vreau o țigară. Poți, te rog, ‎să-i filmezi pe acești domni?
‎Ce se întâmplă?
‎Încearcă să mă aresteze.
‎Acest om m-a hărțuit…
‎Ce ți-a spus?
‎Ei bine, m-a reținut.
‎Încercam să-mi iau o țigară. ‎Te rog, dă-mi o țigară!
‎Asigură-te că ai o poză cu ei!
‎Putem să nu băgăm… Te ducem la hotel?
‎- Scuze? ‎- Nu putem face asta la hotel?
‎Fă-i o poză acestui tip!
‎E ilegal în țară.
‎E american, cum îl iei cu tine?
‎Și omul ăsta de aici.
‎- Care e diferența? ‎- Orice străin…
‎- Vine unchiul tău? ‎- Da, vine.
‎Vine, crede-mă!
‎Situația se schimbă când ajunge.
‎Vine unchiul meu. Vei vedea, vor pleca.
‎Abia aștept să-mi scot pantofii, ‎fiindcă va fi Hollywood.
‎Armata federală.
‎E armata federală.
‎Armata federală.
‎- Nu ne jucăm cu Federalii. ‎- Da. Din districtul federal. Bine.
‎Tipi cu pistoale-mitralieră,
‎și, din senin, echivalentul FBI-ului.
‎Iată Interpolul, iată un tip ‎cu jachetă DEA sau ceva de genul ăsta.
‎Totul a devenit ciudat.
‎Suflă aici!
‎…dar acum nu e momentul.
‎Filmăm, și el cântă la flaut.
‎Era o nebunie, pentru că a fost…
‎Nu părea să fie nimeni acolo
‎care să fie dispus ‎să detensioneze situația.
‎L-am sunat pe unchiul lui Sam,
‎care nu spunea altceva decât: „Nu înțeleg.
‎Nu știu. Nu știu nimic.”
‎Și ne gândeam: „Omule, doar ești…
‎Ești avocatul de la cel mai înalt nivel ‎din țară, află ceva!”
‎Noi doar respectăm ordinele ‎de la superiori.
‎Știu.
‎Chestia este, așa cum vă spun, ‎că această situație pe care o avem…
‎Merg cu tine.
‎Foarte bine. ‎Și încă una înainte să plecăm.
‎Așadar, ce facem?
‎Nu-ți face griji!
‎Unde vrei să merg?
‎Vom vorbi cu adjunctul ministrului.
‎Bine?
‎Telésforo?
‎Unde te duc, John?
‎L-ar omorî?
‎John, unde mergi?
‎La închisoare.
‎Când vei ieși?
‎L-ar omorî?
‎„John, unde mergi?”
‎„La închisoare.”
‎A fost un sunet grozav, ‎mi-a plăcut la nebunie.
‎Dar a fost…
‎A fost o nebunie, pentru că nu știam ‎dacă urmăm noi.
‎Am spus: „Fac un masaj. ‎Mergem la închisoare.
‎Voi dormi un pic pe podea,
‎așa că aș putea la fel de bine, știi…” ‎Doar ia… La dracu'!
‎Și sună telefonul. Și eu: „Nu răspund.
‎Îmi fac masaj, Iisuse Hristoase!”
‎Telefonul continuă să sune.
‎Sună aproximativ un minut
‎și răspund, și e Rocco: „Au furat totul.”
‎A dispărut totul din camera mea.
‎Tot. Computer, haine, totul.
‎M-am uitat la camere.
‎Tipii de la securitate au mers ‎până în camera mea,
‎au intrat în cameră, ‎au ieșit cu lucrurile mele.
‎Cred că toate camerele ne sunt ascultate.
‎Cred că telefonul meu e ascultat,
‎internetul, adresa de e-mail au fost ‎foarte ciudate.
‎Sunt niște ciudați jos ‎care se uită la noi tot timpul.
‎Nu știm ‎ce întorsătură ar putea lua lucrurile.
‎Am auzit că Departamentul de Stat ‎este implicat.
‎Nu știu pe cine să cred.
‎Ce se întâmplă aici, Rocco?
‎Încercăm să ieșim dracu' din țara asta.
‎Nu știm ce s-a întâmplat cu John.
‎Dar spune-mi, ‎de ce nu putem merge la ambasadă?
‎Mi-e teamă ‎că ne saltă imediat ce ieșim afară.
‎Ei stau acolo.
‎Cine? Cine stă acolo afară?
‎Federalii.
‎Îți spun, Federalii sunt chiar afară.
‎Da.
‎Aseară, John s-a dus și l-au înconjurat.
‎Ne vor face același lucru ‎și suntem terminați.
‎- Nu pot veni în hotel? ‎- Nu pot.
‎- Nu pot intra? ‎- Nu, suntem în siguranță aici.
‎Te simți prins ca o pasăre în colivie?
‎Ar trebui să facem ca…
‎McAfee și să ne deghizăm.
‎Da, ieșim de parcă am avut ‎accidente vasculare.
‎Și sunt sigur… ‎Sunt sigur că o să ne creadă.
‎Sunt sigur că îi putem păcăli.
‎În cel mai bun caz,
‎McAfee e blocat în chestiunea deportării
‎pentru cel puțin câteva săptămâni, ‎poate chiar mai mult.
‎Și ceea ce nu ne așteptam este să…
‎Antreprenorul din Silicon Valley, ‎John McAfee, în spatele unei ambulanțe,
‎după un presupus atac de cord.
‎Apoi, o scenă extraordinară.
‎Camerele îl urmăresc pe McAfee prin ‎Ciudad de Guatemala, în căutarea poveștii,
‎chiar în camera de gardă.
‎Trebuie să examinez pacientul!
‎Am pierdut momentul atacului de cord.
‎Asta îl aduce în unitatea ‎de transfer medical de la spital
‎și îl pune în postura
‎în care, nu știu, ‎prin magie sau prin mituire,
‎cineva din Guatemala zice:
‎„Cred că McAfee ar trebui să fie trimis ‎înapoi în America.
‎Pare un plan bun.”
‎John McAfee a jucat toate cărțile posibile ‎pentru a se întoarce în SUA,
‎și a jucat vreo câteva.
‎Odată aterizat la Miami,
‎a luat un taxi până la renumita Nirvană ‎a vieții de noapte, South Beach,
‎cazându-se într-un hotel art deco ‎chiar pe Ocean Drive.
‎Sunt obosit. Sunt extenuat.
‎Suntem oarecum părăsiți de companie.
‎Știi, ‎VICE‎ pune frână.
‎Așa că număr zilele, ‎gândindu-mă cât am câștigat.
‎Mă gândesc cât să le facturez.
‎Întreabă ce vrem noi să știm.
‎În ultima noapte de acolo,
‎crezând că e ultima ocazie ‎pe care o am, l-am întrebat.
‎În noaptea crimei,
‎ce amintire are despre evenimentele ‎din acea noapte?
‎- Alo? ‎- Bună, John!
‎- Da, ce faci? ‎- Sunt Rocco. Bine.
‎Voiam să te întreb un lucru.
‎Jeff tot îmi trimite mesaje și vrea…
‎Stai, cine este Jeff?
‎Vecinul tău.
‎A spus că, în noaptea crimei,
‎tu… Îmi pare rău. Nu în noaptea crimei,
‎ci când câinii tăi au fost otrăviți,
‎trăgeai cu arma în aer
‎și spuneai: „O să-l omor pe nenorocit!”
‎Așa a spus el, citez din declarația lui.
‎Știe, pentru că te-a auzit. ‎Ce părere ai despre asta?
‎A închis telefonul.
‎O parte din mine credea
‎că da, chiar aș avea ‎o viață adevărată cu el.
‎De aceea am rămas lângă el
‎și am trecut ‎prin tot ceea ce am trecut împreună.
‎Ai crede ‎că, dacă cineva te iubește, nu te va răni.
‎Și bănuiesc că, de fapt, ‎cu el au fost minciuni și speranțe false.
‎Știi? Dar încă țin la el, pentru că el…
‎a fost o parte importantă din viața mea.
‎Nicio secundă nu m-am gândit ‎că nu vor spune povestea.
‎Am terminat-o. Am aranjat-o.
‎Literalmente cu o zi înainte de publicare ‎ni s-a spus că pică.
‎Numai prostii.
‎Nu numai că eram bătaia de joc a tuturor,
‎pentru că firma refuza să-mi prezinte ‎munca după ce m-au pus să o fac.
‎Dincolo de asta…
‎Nu aveam cum să le răspund oamenilor.
‎Era avocatul părinților lui Gregory Faull,
‎care mă suna: „Unde e povestea? ‎Ai sânge pe mâini!
‎Ai ajutat un criminal să scape.”
‎Un adevărat carusel. Mi-a plăcut.
‎Adică, a fost…
‎unul dintre momentele distractive ‎din cariera mea.
‎Așa că îmi place foarte mult filmarea.
‎O să mai fac o cafea.
‎Da, voi reveni.
‎CINCI ANI MAI TÂRZIU
‎Mi-a plăcut întotdeauna o poveste bună.
‎Dacă ai o poveste fascinantă, ‎vreau să o aud.
‎Numele meu e Alex Cody Foster ‎și sunt scriitor fantomă.
‎Suntem băieții din umbră
‎care scriem cărți pentru celebrități, ‎politicieni, vedete rock.
‎Toți oamenii care sunt ocupați
‎sau nu au suficient talent pentru a scrie.
‎Asta fac.
‎Era în jur de ora 8:00
‎și sunt mort până beau cafea, ‎ca toată lumea.
‎Așa că parcă tânjeam după cana aia, ‎și primesc un telefon.
‎„Bună, Alex, sunt John McAfee.”
‎Am rămas…
‎„Bună!” Și a zis:
‎„Fiule, Jimmy mi-a povestit de tine,
‎și vrem să te aducem aici.
‎Vreau să te văd.”
‎Am spus: „Bine. Ne vedem luni.”
‎Și a închis.
‎Și eu mă gândeam: ‎„Ce naiba s-a întâmplat?”
‎După ce a evadat din Guatemala în 2012,
‎John a devenit mult mai faimos ‎decât fusese vreodată.
‎John McAfee, ‎expert în securitate cibernetică,
‎fondator și dezvoltator ‎al renumitului software antivirus McAfee.
‎Și acum, și un posibil candidat ‎libertarian la președinție, în 2016.
‎Majoritatea populației americane ar muri ‎într-un război cibernetic cu China,
‎și cine candidează acum, ‎care poate rezolva problema?
‎Ai plecat în Belize.
‎Ai fost bănuit de uciderea unui vecin.
‎Tehnic, ești încă un fugar,
‎deși nu par atât de interesați ‎să te salte.
‎Pe atunci, familia lui Greg Faull ‎încă-l urmărea pe John
‎prin tribunalele din SUA,
‎cerând 25 de milioane de dolari ‎pentru omor din culpă.
‎Poate că a fost implicat ‎în moartea lui Greg Faull.
‎Poate că mai e ceva în povestea asta.
‎Voiam povestea, voiam adevărul. ‎Da, le voiam.
‎COIN BROS ‎EFECTUL MCAFEE
‎Da. Coin bro.
‎John se bucura de noua sa notorietate.
‎Hei, John, cum dracu' scot antivirusul ‎din computer, frate?
‎Ce știi despre străzi?
‎Ce știi despre Belize?
‎Dar de falsificarea unui atac de cord
‎pentru a scăpa de poliție?
‎Am ajuns acolo târziu.
‎Mi-au arătat camera mea.
‎Încet, tot zgomotul a dispărut ‎și oamenii s-au retras în camerele lor.
‎La sfârșitul nopții, eram doar eu, ‎singur, în camera de zi.
‎Am auzit o ușă deschizându-se ‎în capătul îndepărtat al conacului.
‎Și, intuitiv, știam că era John.
‎M-a văzut și se uita așa la mine.
‎Era într-un halat de baie.
‎Mi-a spus: „Tu trebuie să fii scriitorul.”
‎Eu: „Tu trebuie să fii John.”
‎El a spus: „Da, domnule, sunt.” ‎Și m-a întrebat ce beau.
‎Eu beam un whisky vechi.
‎A fost mirat.
‎L-am întrebat dacă vrea.
‎Și a spus că vrea.
‎S-a așezat jos.
‎L-am întrebat despre Belize.
‎Și a fost foarte cooperant, ‎mi-a spus totul.
‎Mi-a spus lucruri personale.
‎Despre care oamenii credeau că știu.
‎John a făcut mai mult decât cred oamenii.
‎Asculta oamenii, ‎folosea un soft de spionare a tastaturii.
‎În luna mai
‎urmăream deja ‎toate computerele din guvern.
‎Sunt în biroul tău. Aud tot ce spui.
‎Nu au anticipat… Au uitat cine sunt.
‎Pot să intru în computerul tău ‎și te termin.
‎Și așa am făcut.
‎În California, expertul John McAfee
‎a adunat informații despre distrugerea
‎pusă pe seama virusului Michelangelo.
‎Veți descoperi că acest virus va fi acum ‎modificat de alți hackeri.
‎Așa a fost ‎cu toate tulpinile de virus găsite.
‎John mi-a spus că a creat un software
‎care-i permite să spioneze pe oricine.
‎La început Dumnezeu a creat ‎cerurile și pământul.
‎CIA, FBI, KGB, NSA,
‎chiar și Casa Albă.
‎Pe oricine.
‎John avea acces la informații ‎despre aproape toți oamenii din lume.
‎Tot citesc numele lui Hillary Clinton ‎în material.
‎Tot apare.
‎Nu pot să comentez.
‎În regulă. Corect.
‎Nu pot să comentez.
‎Mi s-a spus
‎că unele entități puternice încearcă ‎să-l prindă pe John
‎și să-l aresteze.
‎Nu pentru moartea lui Greg Faull,
‎ci din cauza tuturor informațiilor ‎pe care le deținea.
‎Nimeni nu știe în afară de mine, ‎pentru că ascultam.
‎…depune sute de milioane de dolari ‎pe an în băncile americane și elvețiene,
‎și nu doar asta, un gangster brutal.
‎Care ieșea… Cu sora lui, ‎pe statul de plată al guvernului.
‎Acum eram o amenințare serioasă.
‎Așa au decis să mă reducă la tăcere.
‎Așa i-a venit ideea că e ‎o întreagă conspirație împotriva lui.
‎Cartelul îl urmărea pe John, ‎conform lui John.
‎Port armament pentru că sunt convins
‎că cei din cartelul Sinaloa ‎vor să mă ucidă.
‎Cel mai mare cartel din lume, ‎cea mai puternică organizație.
‎Când fac sex, am o armă în mână.
‎Când fac duș, am un pistol în mână.
‎Pentru că am toate datele.
‎Am accesat toate computerele miniștrilor…
‎- Dezactivez asta. ‎- De ce?
‎Cerere specială.
‎În acest film, poți…
‎Știu că vorbesc despre cartel,
‎și despre familia Clinton, ‎și despre orice altceva.
‎Poți să faci să sune ‎ca și cum nu afirm asta cu autoritate,
‎că acest lucru e faptic, ‎ca să nu mă omoare ăștia?
‎Știu că nu te joci cu cartelul.
‎PERICOL - NU INTRAȚI
‎După ce am încetat ‎să-l mai filmez pe John, am demisionat.
‎Am vrut să mă relaxez.
‎Am peste 50 de ani.
‎Sunt un țăran.
‎Îmi doream o bărcuță ‎cu un motor exterior și o fermă.
‎Credeam că povestea e gata.
‎Și în ianuarie a scris pe Twitter ‎că Fiscul îl urmărește.
‎Nu am plătit impozite de zece ani.
‎Nu voi mai plăti niciodată taxe.
‎Nici tu nu ar trebui, ‎și nimeni altcineva din America.
‎Dacă trebuie să fug mereu, ‎nu vor primi niciodată un ban de la mine.
‎Încă nu mi-a spus nimic.
‎E o poveste lungă pe care nu o vei crede.
‎Este povestea tuturor poveștilor, Robert.
‎Adică, serios, nu o să crezi.
‎Spargerea bazei militare din Belize,
‎computere cu soft ‎de spionare a tastaturii,
‎chiar nu știu de ce fuge cu adevărat.
‎Dar e evident că e suficient ‎ca să te miști repede.
‎Și apoi spun: „De ce nu continuăm?
‎Ești din nou pe fugă. Sunt aici.”
‎Și el spune: „Bine, haide!”
‎IANUARIE 2019
‎Deci, avocatul nostru a spus, ‎după ce a analizat totul,
‎că sunt urmărit de guvern, ilegal.
‎Și că ar trebui cumva să depun plângere.
‎Dar nu fac asta. Nu e stilul meu.
‎Stilul meu este pur și simplu să plec,
‎să ajung într-un loc sigur ‎unde pot accesa internetul
‎și să-mi arunc oponentul în uitare.
‎Dar, în situația mea, nu îmi permit ‎să aterizez în niciun teritoriu suveran
‎care m-ar putea extrăda în SUA.
‎Deci, să ne gândim!
‎Mă vor închide și vor spune ‎că există riscul să fug,
‎ceea ce e adevărat.
‎Sunt specialist în fugă.
‎Și acum începi un nou capitol.
‎Da, chiar așa.
‎Cine știe ce va aduce capitolul ăsta?
‎Când ai sumele alea în bancă…
‎Erau plini de bani.
‎1,2 milioane de dolari. Corect?
‎- Da. ‎- Mulțumesc mult.
‎- Cu plăcere. ‎- Pa, pa!
‎Acum avem bani de trai.
‎- Acum trebuie să dispărem. ‎- Da.
‎Vă trebuie imediat?
‎Da, doamnă. Din păcate, imediat.
‎E minunată. Cine e bărbatul acela?
‎- Un moment. ‎- Îmi place.
‎- Arată uimitor. ‎- Da, cred că e mai bine.
‎Sunteți artist?
‎Nu, doamnă.
‎Am mulți clienți de pe Broadway. ‎Mulți artiști.
‎Serios?
‎- Stai, ce… ‎- Poate că m-ați văzut la TV.
‎V-am văzut. Pare cunoscut.
‎John McAfee. Caută-mă pe internet!
‎Da, să vedem.
‎Care e numele de familie? McAfee?
‎McAfee. M-C-A-F-E-E.
‎Sunteți McAfee?
‎Eu sunt, da, doamnă.
‎Și sunt în magazinul dvs.
‎- Păi, asta… ‎- Vă folosesc pentru… Să protejez…
‎Da, antivirusul. E pe computerele tuturor.
‎- Dvs. sunteți? ‎- Da, doamnă. Ce spuneți?
‎- Asta e mai bună? ‎- Îmi place aia.
‎Da, clar.
‎Știu de ce. Apari la ‎Șef sub acoperire?
‎- Unde să apar? ‎- La ‎Șef sub acoperire?
‎Nu, doamnă, e mai rău decât atât.
‎Veți spune: „A fost în magazinul meu!”
‎Săptămâna viitoare veți spune asta.
‎Nu veți avea necazuri, nu?
‎Doamne, mereu am necazuri…
‎Le spune tuturor cine e.
‎„John McAfee, poate ai auzit de mine.
‎Nu spune poliției, dar McAfee e în oraș.”
‎- Îmi place asta. ‎- Și mie.
‎- Îmi faceți breton? ‎- Da.
‎Cu ochelari de soare mari, voi fi bine.
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Așa. Îi vinzi?
‎Nu, sunt Prada.
‎- De unde i-ai luat? ‎- Sunt peste tot.
‎- Cât au costat? ‎- Vreo trei sute.
‎Îți dau cinci.
‎- Bine. ‎- Batem palma.
‎- Nu putem publica asta, ca să știi. ‎- Nu fac nimic cu ea.
‎- Nu o pune pe Twitter! ‎- Nu.
‎N-am Twitter și Facebook.
‎- Nu vreau să se știe cum arăt. ‎- Încă una.
‎- Pa, pa! ‎- Noroc! Pa!
‎- O zi bună! ‎- Pe mai târziu.
‎Devine tot mai absurd.
‎A scăpat de tot.
‎Și-a mutat toate activele.
‎Mașini, casă, a vândut tot.
‎Da, și-a făcut bagajele și a plecat.
‎Îmi place părul tău.
‎- Și mie. Nu l-am mai tăiat de mult. ‎- E minunat.
‎Mi s-a părut destul de distractiv.
‎Credeam că va fi distractiv.
‎Nu știam unde mergem.
‎Mi-a spus că în Noua Scoție.
‎Apoi a menționat că are un iaht
‎cumpărat de la Lupul de pe Wall Street.
‎E perfect.
‎Nu, iubito, asta e a noastră.
‎Foarte drăguță. Ești fericit?
‎Da, nu e rău.
‎Janice este noua soție a lui John.
‎S-a îndrăgostit de Janice ‎când a ajuns la Miami.
‎Imediat după Guatemala. În aceeași zi.
‎L-am întâlnit prima dată pe John în Miami.
‎Acolo lucram ca prostituată.
‎Lucrasem ca prostituată ‎în ultimii zece ani.
‎Era un moment al vieții ‎în care eram sătulă de prostii.
‎Eram sătulă de prostiile ‎pe care le făceam.
‎Eram sătulă să nu am niciun țel, știi.
‎A fost dragoste la prima vedere…
‎La dracu', nu! Nu a fost.
‎Te iubesc acum, ‎dar n-a fost dragoste la prima vedere.
‎După ce l-am întâlnit, ‎mi-am petrecut noaptea cu el.
‎Am văzut doar o oportunitate.
‎Nu pentru a înșela sau altceva.
‎Am văzut probabil pe cineva
‎care, dacă aș putea fi suficient ‎de fermecătoare sau de distractivă,
‎sau dacă el credea cât de puțin
‎că aș putea avea un viitor ‎în afara ocupației mele actuale,
‎m-ar putea ajuta cu asta.
‎Deci, da, lucrurile au fost destul de…
‎Eram destul de conștientă ‎de natura serioasă,
‎sau poate ar trebui să spun
‎că eram destul de conștientă ‎în ce mă băgam
‎acceptând să rămân cu el.
‎- Hei, băieți? ‎- Ce e?
‎Aduceți armele la bord ‎mai întâi? Mulțumesc.
‎Ăsta e dulapul de depozitare.
‎Avem o mulțime de spațiu de depozitare. ‎Lasă-mă să îți arăt!
‎Pune-o pe a mea în camera mea! ‎Este pe dreapta.
‎Corect. Lasă-mă să-ți arăt restul bărcii!
‎Da, domnule.
‎A spus că plecăm cu prova.
‎Eliberați parâmele!
‎Îți asumi riscul ‎când părăsești apele naționale.
‎Avem armament. Nu am fi o pradă ușoară.
‎Barca asta are opt straturi ‎de fibră de sticlă,
‎trei straturi de Kevlar,
‎astfel încât carena e, practic, antiglonț.
‎Ne îndreptăm spre Bahamas.
‎Așa că trecem prin strâmtoarea Florida, ‎așa cum făcea Hemingway.
‎Ajungem acolo ‎și există o problemă serioasă.
‎Acest domn este de la Imigrări.
‎Și ceilalți domni sunt de la vamă, ‎și acesta este ofițerul de poliție.
‎Bine, stai să explic cine sunt! ‎Sunt John McAfee.
‎Și tot personalul meu ‎sunt foste forțe speciale militare.
‎John trebuie să-și înregistreze armele.
‎Adusese vreo 17, prea multe.
‎Ai voie să ai trei arme și 250 de cartușe.
‎Bine.
‎Vom alege trei.
‎Trebuie să fiu înarmat.
‎Sună-i și fă rezervarea, numărul e ăsta.
‎Și apoi a luat-o razna.
‎Trebuie să plecăm de aici.
‎Îmi pare rău. ‎Suntem urmăriți de oameni răi.
‎Da, unde e vodca?
‎Ascultă, suntem la limită aici.
‎Plecăm imediat.
‎- A fost cam rapid. ‎- Da.
‎Ei bine, știi ce? Nu-mi asum niciun risc.
‎Mă duc înăuntru.
‎Suntem atât de… Doamne!
‎Se adună.
‎A fost foarte dificil.
‎Are peste șaptezeci de ani ‎și e din nou pe fugă.
‎Janice este departe de copiii ei,
‎nu știe când dracu' se va întoarce.
‎Nimeni nu se acomodase cu noua lor viață.
‎Era rău, dar aveau oceanul în fața lor.
‎Aveau libertatea.
‎Aveau o barcă. Se aveau unul pe altul.
‎Dragostea e atunci când te pierzi complet.
‎Înseamnă că nici măcar nu ești conștient ‎de propria ta existență.
‎Și singura existență ‎este cea pe care o iubești.
‎Da, adică ce vrei mai mult de atât?
‎- Mulțumesc. ‎- Și… Gata!
‎Mergeam din hotel în hotel cu proxenetul ‎meu când l-am cunoscut pe John.
‎Totul a fost în regulă ‎cam până în aprilie, ne-am certat crunt.
‎Desigur, eu mi-am sunat proxenetul, nu?
‎Pentru că numai asta știam.
‎Și proxenetul mi-a spus:
‎„Am un tip care ar putea veni să te vadă.”
‎Așa că vine domnul și mă vede.
‎Îmi spune că e reprezentantul unui cartel
‎și a fost însărcinat ‎să-l lichideze pe John.
‎Eram al naibii de speriată.
‎Și vorbeau despre lucrurile ‎pe care doreau să le facă,
‎cum ar fi să-l otrăvească sau să mă pună ‎să fac o cheie, ca să poată intra acolo.
‎Îmi amintesc că am spus: „Nu fac asta!”
‎Și unul dintre proxeneți a spus: ‎„Omule, spune-i cățelei că o omor!
‎Târfa e moartă. Și familia ei.”
‎Și vorbea serios.
‎Au spus de ce vor să-l lichideze?
‎El avea toate informațiile ‎despre activitățile ilegale
‎în care era implicat guvernul din Belize
‎și alți politicieni americani ‎de rang înalt,
‎din cadrul guvernului nostru american.
‎Și ar fi vrut ‎să țină acele lucruri secrete,
‎ca traficul de persoane, ‎droguri, spălarea banilor,
‎toate acele lucruri foarte rele.
‎Îmi dăduseră niște otravă.
‎Nu știu ce era, ‎era o substanță granuloasă, cenușie.
‎Și au vrut să-i gătesc cina ‎și să o pun în mâncare.
‎În situația în care eram,
‎nu puteam spune: „Du-te dracu'! Nu o fac!” ‎și să trăiesc.
‎Corect, și îmi amintesc ‎că o aveam în mână.
‎De fapt, în buzunar, ‎pentru că nu voiam să o găsească.
‎Am scos-o din buzunar ‎și, în timp ce găteam, m-am uitat la ea.
‎Și am spus: „Nu fac rahatul asta.” ‎Și am aruncat-o la gunoi.
‎Și am închis gunoiul și l-am scos pe hol.
‎John știe ‎că aceste lucruri se întâmplă și, cumva,
‎știam și eu că se întâmplă.
‎Dar numai în filme.
‎Adică, asta vezi doar la televizor.
‎În realitate, oamenii nu pățesc așa ceva.
‎Sigur, este o amenințare. ‎Sigur, vor să-l lichideze.
‎Sigur, vor să-i închidă gura, ‎să-l discrediteze.
‎Sigur, vor să îl numească nebun ‎și paranoic.
‎Dar este urmărit.
‎Am fost odată părtașă la asta.
‎Știu sigur că oamenii îl urmăresc ‎și vor să-l reducă la tăcere.
‎Știi, toate relațiile sunt ciudate, ‎dar erau fericiți. Erau.
‎A fost distractiv. Camere, captivant.
‎Romantism și alcool, sex.
‎Omule, era mult alcool pe barca aia.
‎La dracu', am uitat de asta.
‎Era mai mult alcool decât apă.
‎Și toți își turnau chestii nenorocite
‎în tot ce puteau găsi.
‎Toate aceste droguri.
‎Și sarea aia nenorocită de baie te face ‎să înnebunești.
‎De zece ori mai tare decât metamfetamina.
‎Îți sporește psihoza, paranoia.
‎Și John avea destul de multă.
‎Eram atât de speriat!
‎John era terminat.
‎Tipii de la securitate dormeau ghemuiți ‎într-un colț, cu o armă.
‎Și nu îndreptau arma spre mine.
‎Ei știau de unde vine necazul,
‎și venea din camera lui John ‎și a lui Janice.
‎Vorbim despre gazda noastră, ‎care a înnebunit.
‎Trage cu arma în barcă.
‎Și sperie oamenii, pentru că nu le spune
‎că descarcă arma în barcă.
‎Și a devenit foarte rău.
‎Oamenii erau paranoici,
‎crezând că pe barcă sunt oameni răi.
‎Crezi că se pot ascunde oameni acolo?
‎Dacă s-ar ascunde oameni aici jos,
‎ar fi cei mai proști oameni din lume.
‎Probabil că sunt șobolani, știi?
‎Prea des.
‎Nici nu știam că există ‎spațiu de depozitare,
‎darămite o altă ușă întreagă ‎care duce spre undeva
‎și, dacă nu vă deranjează, domnule…
‎Și apoi ies fluturând arme,
‎zicând că sunt oameni ascunși ‎sub patul lor.
‎Sunt aici.
‎Există o trapă în partea de jos.
‎- Rahat! ‎- Aproape am ajuns.
‎- Ce este? ‎- Ia-ți lanterna!
‎Ce dracu'?
‎Asta merge în camera motoarelor?
‎Nu putem spune…
‎Deci, pentru telespectatori,
‎asta se întâmplă când cumperi o barcă
‎și nu o cureți.
‎Vrei să-ți țin lanterna?
‎De-aia nu l-am vrut pe al meu.
‎- Mersi. ‎- Sunteți bine?
‎Suntem bine.
‎Scuze.
‎A trebuit să pun camerele jos. ‎Ea m-ar fi împușcat.
‎E Robert, bine.
‎Să-l împușc?
‎Aș face asta chiar acum, ‎pentru că, sincer…
‎Sunt sus de o jumătate de oră, ‎vorbind cu el.
‎Da? Unde? În picior?
‎- În sculă. ‎- Nu-l împușc în sculă.
‎Sângerează până moare. Suntem pe barcă. ‎Trag în picior.
‎N-am mai văzut scula cuiva împușcată.
‎John, nu e frumos.
‎Dar asta mi-a fost suficient.
‎Nu o să iau, știi… La dracu'!
‎Nu o să-mi bagi un glonț în cap.
‎Am să vin doar să iau aer curat.
‎Nu vreau să mor.
‎Da.
‎La dracu'!
‎Am sărit în taxi și am spus: ‎„Du-mă la aeroport!”
‎Atunci mi-am dat seama ‎că poate John este capabil de crimă.
‎Nebun, psihopat, paranoic, ‎milionar plin de droguri.
‎Spune-mi cum vrei!
‎Nu ne învârtim în jurul cozii.
‎Trebuie să spui adevărul acum.
‎Sunt Darryl Williams. ‎Sunt vărul primar al lui John.
‎Și amândoi ne-am născut în aceeași zonă
‎din Pădurea Dean din Gloucestershire.
‎John a plecat în SUA ‎la o vârstă foarte fragedă.
‎Eu m-am mutat în California în '86,
‎iar altă verișoară de-a mea locuia acolo.
‎Am întrebat-o: „L-ai văzut pe John?”
‎Ea a spus: „Da, face ceva
‎cu chestia asta numită antivirus.”
‎Un virus de computer e un program ‎cu un scop, iar scopul e supraviețuirea.
‎Își făcuse banii.
‎John nu s-a drogat, nici nu a băut ‎timp de 20 de ani, cred.
‎Deși îi plăcea să trăiască ‎un stil de viață destul de izolat,
‎John și-a dorit întotdeauna să fie cineva.
‎YOGA RELAȚIONALĂ CU JOHN MCAFEE
‎Avea treaba lui cu yoga.
‎Ai familie, prieteni și oameni
‎și nu știai că ai singurătate,
‎și începi dintr-o dată ‎să realizezi adevărul despre tine.
‎Acel lucru pe care l-ai ascuns ‎prin activitățile tale nonstop.
‎Am văzut asta acolo ‎unde oamenii i s-au închinat.
‎Dar, ca întotdeauna, ‎John s-a plictisit foarte repede.
‎Dacă ai bani,
‎cumperi orice și pe oricine în Belize.
‎John credea că e societatea perfectă.
‎Nu poți face nimic greșit aici ‎dacă ai bani în buzunar.
‎Când se muta undeva, ‎intra mereu ca o furtună,
‎dând lucruri tuturor.
‎Pistoale, computere ‎și bărci pentru poliție.
‎A fost mereu important ‎să avem poliția alături.
‎Mersi, prietene. Cum ești azi?
‎- Destul de bine. Tu? ‎- Excelent.
‎- Bine. ‎- Mulțumesc.
‎Era genul ăsta de loc.
‎Știi, și au fost uciși oameni pe insulă.
‎Nu era cel mai sigur loc de pe pământ.
‎La două sute de metri, ‎pe plajă, locuia Greg Faull.
‎Am băut ceva cu Greg într-o noapte.
‎Era din Miami.
‎Cred că avea un bar ‎într-unul din orașele universitare.
‎Și nu părea un tip rău.
‎Dar a avut o problemă cu câinii lui John.
‎Și singura problemă ar fi fost ‎acel papagal de pe umăr.
‎Parcă era prins de umărul lui.
‎Nu pleca nicăieri fără el.
‎Dacă sunt zece câini pe plajă,
‎nu treci pe acolo cu un papagal pe umăr.
‎Pattie! Uite, e…
‎Adică, e o nebunie. ‎Câinii aleargă după păsări.
‎Și câinii pot juca un rol central ‎în acest mister al crimei.
‎Comportamentul lor agresiv ‎a fost o sursă de neînțelegeri
‎între McAfee și vecinul său, Greg Faull, ‎care locuia aici.
‎Vinerea trecută, McAfee a spus poliției ‎că cineva i-a otrăvit patru câini
‎și, să-i scape de chinuri, i-a împușcat.
‎Două zile mai târziu, cineva l-a împușcat ‎o dată în cap pe Greg Faull.
‎Când cineva spune că îți va otrăvi câinii,
‎iar a doua zi câinii tăi sunt otrăviți,
‎nu cred că sunt prea mulți oameni
‎cărora să nu le treacă prin minte ‎gândul uciderii acelei persoane.
‎Câțiva câini au fost uciși, ‎iar în spate e o groapă mare…
‎LASĂ CÂINELE ‎ATENȚIE LA STĂPÂN
‎…aici au fost îngropați câinii.
‎Încă se simte mirosul de animal putrezit.
‎Majoritatea oamenilor nu ar face-o
‎din cauza amenințării cu închisoarea.
‎Dar, pentru cineva care locuia în nord,
‎unde poliția nu era prin preajmă
‎și făptașul se afla ‎la 200 de metri de plajă,
‎aș fi crezut că e o oportunitate.
‎Dar se pare că în momentul ‎în care s-a produs crima,
‎John se afla în altă stare.
‎Alcoolul a revenit în viața lui.
‎Drogurile.
‎Am experimentat eu însumi ‎toate acele lucruri,
‎nu le numesc degeaba substanțe ‎care modifică mintea.
‎Te fac să faci lucruri ‎pe care nu le-ai face de obicei.
‎Orice facilitează accesul la adevăr ‎este un lucru pozitiv.
‎Acum, vei simți asta la fel de pozitiv?
‎Probabil că nu.
‎Adevărul doare universal.
‎Cu toții avem lucruri de ascuns. Toți.
‎Nu știu ființă umană ‎care să nu aibă un secret.
‎Era un individ foarte tulburat ‎din punct de vedere emoțional, absolut.
‎A ascuns-o bine.
‎De aia nu am avut voie ‎să vorbesc despre fiica lui.
‎A părăsit-o.
‎A încetat să-i mai fie tată.
‎Cred că asta l-a umplut de multă rușine
‎și de aia n-am avut voie să vorbesc de ea.
‎A trecut mai departe, așa fac narcisiștii.
‎Ei pot închide adevărul ‎în acea prăpastie întunecată a minții lor.
‎N-o mai deschid niciodată, ‎nu mai văd adevărul.
‎Și se pricepea să facă asta.
‎Cred că a apărut din propria copilărie.
‎Uitându-se la tatăl său absent, ‎care s-a sinucis
‎când John avea vreo 17 ani.
‎Tatăl lui era un tip abuziv.
‎O bătea pe mama lui,
‎iar John trebuia să privească ‎și să asculte.
‎Tot timpul când era un copil
‎a trebuit să-și vadă mama bătură măr.
‎Vreau să schimb lumea.
‎Îmi doresc ‎ca nepoții și copiii mei și ai tăi
‎să aibă o lume mai bună decât noi.
‎Unde să existe dragoste.
‎Și să existe umanitate mai multă ‎decât în lumea în care am trăit,
‎cu un tată care mi-a rupt brațele
‎și m-a abuzat dincolo de intolerabil,
‎a abuzat-o pe mama mea.
‎Până când am făcut ceva în privința asta.
‎Nu mi-am amintit niciodată asta. ‎Nu știam că a spus asta.
‎Sfinte Sisoe!
‎„Până când am făcut ceva ‎în privința asta.”
‎Simt că a fost o mărturisire acolo.
‎Dacă sunt o zecime din ceea ce găsesc,
‎un om care își ucide vecinii,
‎asasinează oficiali din țări străine.
‎Dacă sunt jumătate, ‎sunt cel cu care vrei să te joci?
‎Am început să dezvolt o teorie.
‎I-am spus-o într-o zi lui Jimmy.
‎Era consilierul executiv al lui John.
‎Am spus: „Jimmy, ce zici ‎de tatăl lui John?”
‎El a spus: „Ce e cu el?”
‎Am spus: „Am un sentiment ciudat, Jimmy, ‎că John l-a împușcat.”
‎Și Jimmy s-a uitat la mine ‎cu o privire ciudată în ochi.
‎Parcă zicea…
‎„De unde dracu' ai știut asta?”
‎Am spus: „N-am știut, dar acum știu.”
‎Jimmy mi-a spus că John i-a spus
‎că și-a împușcat tatăl ‎când era adolescent.
‎L-a ucis și a făcut să pară o sinucidere.
‎E un om periculos, a rănit multă lume.
‎Multe date.
‎Începem.
‎Poate e nebun, poate nu. Să vedem.
‎La dracu'!
‎Nu sunt sigur ce se întâmplă.
‎…scurte momente de adevăr.
‎Mi s-a părut nebunie.
‎Cine e acolo, Robert?
‎Dar nu eram acolo să-l judec.
‎O vom lua. Vrei realitate?
‎Toți avem demonii noștri.
‎Aruncă-ți telefonul pe fereastră!
‎Eram destul de nenorocit la 15 ani.
‎Dat afară din toate școlile ‎la care am fost.
‎La dracu'!
‎Apoi cineva a spus ‎că am făcut o poză bună.
‎Atât mi-a trebuit.
‎Merg cu ei. N-am să stau aici ca o rață,
‎asta e sigur.
‎Ne-au trimis în cele mai proaste locuri ‎din lume.
‎Sarajevo, Cecenia,
‎Afganistan,
‎Siria, Kosovo,
‎chestii de genul ăsta.
‎După 30 de ani ca fotograf de război, ‎a trebuit să renunț.
‎Și apoi l-am întâlnit pe John.
‎Când am început să-l filmez
‎a spus: ‎„Nu te apropii atât de mult de mine.”
‎- Dacă vrei să spui asta… ‎- N-am spus nimic.
‎Atunci, vei fi la fel ‎ca toți ceilalți idioți
‎care m-au intervievat
‎și au tras propriile lor concluzii ‎despre o viață netrăită de ei.
‎Dar a fost doar începutul. ‎Am văzut nebunia.
‎Și nu a fost niciun interviu. ‎Nu am avut întrebări.
‎La dracu'!
‎Eram aproape,
‎trebuia să mă întorc ‎cât mai repede posibil.
‎MAI 2019
‎Unde mergem? La barcă?
‎Test.
‎Mișcă!
‎Piciorul mi s-a umflat groaznic.
‎Hei, amice! Ce faci?
‎Mă bucur să te văd.
‎Salut!
‎- Bună, Robert! ‎- Bună, Janice!
‎Pune camera aia jos și îmbrățișează-mă!
‎Am trei dormitoare pentru trei dintre voi ‎și trei camere la hotel.
‎Ar trebui să fie bine.
‎Sunteți șase, nu?
‎- Șapte. ‎- Șapte.
‎- Tu poți dormi pe podea. ‎- Asta e tare.
‎A fost bine împreună. ‎Am făcut lucruri grozave.
‎- Și încă am putea face. ‎- Da!
‎O să facem niște fotografii ‎în afara bărcii.
‎Dar nu știi ce se va întâmpla.
‎Asculți conversația noastră?
‎Nu. Microfonul este oprit.
‎Bine, mulțumesc.
‎Uneori, ca jurnalist, simt ‎că sunt aruncat la rechini.
‎Nu e mereu roz.
‎Amin!
‎Începem. E ora mesei! Da!
‎Nicio diferență.
‎- Nicio diferență? ‎- Niciuna.
‎Stai! Bine.
‎Numele meu este John McAfee.
‎Sunt într-o deghizare de-a mea obișnuită,
‎cu o mască pe cap ‎sau ceva de genul acesta.
‎Sunt total deghizat,
‎nu semăn cu mine, ‎și, lasă-mă să te surprind, eu sunt.
‎Voilà!
‎Am scris o grămadă de întrebări ‎de la care să începem…
‎Și să avem ‎niște versete biblice preferate.
‎La început, ‎Dumnezeu a creat cerurile și pământul.
‎Primul milion de dolari.
‎Când ai făcut primul tău milion de dolari?
‎La dracu', nu știu!
‎Primul loc de muncă.
‎Cred că tundeam gazonul. ‎Nu, dădeam zăpada cu lopata.
‎Alți oameni mă confruntau:
‎„Trebuie să întrebi asta!
‎Să întrebi de tatăl lui.
‎Să întrebi despre asta și aia.”
‎Dacă ar fi vrut să-mi spună de tatăl lui, ‎ar fi făcut-o.
‎Dacă vrea să-mi spună ‎despre fiica lui, o va face.
‎Pentru că povestea era că fuge de guvern.
‎Ultima dată când l-am văzut,
‎John mi-a spus că un cartel mexican ‎vrea să-l omoare.
‎Era înconjurat de mai multă pază armată.
‎Dar John nu părea speriat.
‎Voia doar să fie filmat.
‎- E cineva în cadru? Bine. ‎- Nu.
‎John a spus: „Să facem o emisiune ‎doar vorbind!”
‎Bine, spune-mi când începi!
‎Și a început să intervieveze localnicii ‎pentru funcții de securitate.
‎Aceasta este o armă ‎complet automată, bine?
‎Și ce naiba faci, ‎pur și simplu o cari la vedere?
‎- Ai grijă unde o îndrepți! ‎- Îmi pare rău.
‎Spy nu este străin ‎de partea întunecată a lumii.
‎A fost împușcat, de câte ori?
‎- De trei ori. ‎- Ne-a arătat cicatricile.
‎A fost înjunghiat în ochiul drept, ‎așa că îi lipsește ochiul.
‎De câte ori ai fost arestat?
‎Eu, mai des.
‎- Nu pot număra, dar de câteva ori. ‎- Nu poate număra.
‎Dar am fost nevinovat mereu.
‎Jamey este o persoană foarte bună,
‎dar știi, din tatuajele lui de pe gât ‎și de la altele,
‎că e evident că are un trecut interesant.
‎Nu mi l-a spus niciodată.
‎A trăit intens de câteva ori ‎fără nicio explicație.
‎Mereu a spus că viața lui e în pericol, ‎că nu e în siguranță.
‎Puteau ajunge la el.
‎Când spui „ei”, cine? Cine?
‎Cred… Nu știu cu adevărat.
‎Adică, din câte pot înțelege,
‎sunt cartelurile, agenții ascunși, CIA.
‎Sau oricine spunea el că îl urmărește.
‎Pur și simplu nu știam.
‎Soția mea poate fi zâmbitoare ‎și prietenoasă
‎sau poate să-mi țină un cuțit la gât, ‎ceea ce s-a întâmplat.
‎Nu s-a întâmplat cu mine, de fapt.
‎- Ce? ‎- Nu ți-am pus niciodată cuțitul la gât.
‎- Sigur. ‎- De aia avem probleme acum.
‎- Nu mă confunda! ‎- Sunt bătrân.
‎Cum să-mi amintesc…
‎- Ascultă, da? ‎- …toate femeile, iubito?
‎Ar trebui să-ți amintești de mine,
‎pentru că eu sunt aleasa. Bine?
‎Și apoi ne-am uitat la case. ‎Urma să cumpere o casă acolo.
‎Bună dimineața! John McAfee. Încântat!
‎Încântată!
‎Urcăm?
‎Nu-ți face griji, îmi documentează viața.
‎Să mergem mai departe, bine.
‎Am avut o ofertă pentru prețul cerut ‎de 1.790.000 de dolari.
‎Se întâmplă des în această industrie.
‎Da.
‎Și…
‎- E o plajă frumoasă. ‎- Bine.
‎Acum presupun ‎că e un dormitor matrimonial sus?
‎Aș zice că ăsta e, ‎pentru că are o zonă de living separată.
‎Bine.
‎Cred că e frumoasă.
‎Bine. Aș dori să fac o ofertă de preț.
‎Avans, 250.000.
‎Dau 5.000 lunar dobândă 18 luni,
‎și restul după 18 luni.
‎Bine.
‎- Mi se pare o ofertă bună. ‎- Bine.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎- Mulțumesc, dnă Judy. ‎- Mi-a părut bine! Pa!
‎Mulțumesc!
‎Și apoi a fost o cină la un loc de grătar ‎de peste drum,
‎iar apoi, dimineața…
‎Puteai să filmezi.
‎Am filmat, dar sunetul era oprit.
‎Bine, în regulă. Ce se întâmplă?
‎Da.
‎Plecăm.
‎Am primit vestea că au acuzație de fraudă ‎împotriva mea,
‎spălare de bani, crimă… de toate.
‎E vorba tot de Belize sau e ceva nou?
‎- Ce spui? ‎- Belize, sau este un cadavru nou?
‎Nu, toate acestea sunt din SUA.
‎E serios acum. E grav.
‎Bine, va fi o intervenție militară.
‎N-am timp pentru rahatul ăsta, ‎și nici nu-l pot opri.
‎Da.
‎Bine.
‎Haide! Da, domnule, adu-o!
‎Pe aici. Ai înțeles?
‎Îți spui vreodată: „Stai, e o prostie, ‎nu e nimeni după noi?”
‎Da.
‎Și odată ce plecăm de aici, suntem bine.
‎Da, odată ce… Chiar dacă…
‎Nu vine nimeni după noi.
‎Nu-mi vine să cred.
‎Ultimele două zile aici, John, ‎au fost destul de nebune.
‎Da.
‎Și acum oamenii spun că ai halucinații,
‎îmi spun că ai luat-o razna.
‎Corect, știu. Nu, ai văzut realitatea.
‎Autoritățile sunt aici.
‎Bine, să mergem.
‎La ce dracu' se gândește?
‎Du-te și dezleg-o! ‎O poți dezlega. Haideți!
‎Spy, dezleag-o!
‎Pa!
‎În exil din exil,
‎ne mutăm cine știe unde, ‎și lasă-mă să-ți arăt cine știe unde!
‎Suntem în mijlocul oceanului.
‎Unde este tequila? O să fac un mojito.
‎Sub chiuvetă.
‎Bine, corect.
‎Da.
‎- La dracu'! ‎- Ce?
‎Acolo.
‎Pune-mi microfonul.
‎- Când ești gata, domnule. ‎- Eu…
‎Această filmare este cea mai importantă ‎din viața mea.
‎Și am spus: „De ce sunt aici, John?
‎Pentru că… Care este scopul meu?
‎De ce ai nevoie de asta?”
‎Acum vei primi multe din astea, prietene.
‎Voi inventa orice realitate am nevoie ‎să țin ochii pe noi, Robert.
‎- Ne-am înțeles? ‎- Da.
‎- Vreo problemă? ‎- Sunt aici să ajut.
‎Dacă asta nu îți vinde filmările,
‎nimic nu o va face, Robert. Nimic.
‎Mă înțelegi? Am creat acest aur.
‎- Înțelegi asta? ‎- Da.
‎Am fabricat o percepție ‎care se potrivește cu realitatea.
‎Mari jurii, rechizitorii, țări străine,
‎arme pe care le-ai filmat.
‎Așa că spune-mi că ăsta nu e aur!
‎Este aur.
‎Acum iau acest aur ‎și, ca un artist aztec rafinat,
‎îl țes într-o bijuterie magnifică.
‎Trebuie să vezi asta.
‎Și, dacă o faci, te voi îmbogăți.
‎- Bine. ‎- Sfârșitul poveștii.
‎Bine, Janice.
‎Am vrut să-l documentez pe John ‎cât de bine puteam.
‎Filmezi?
‎Sunt doar recunoscător că, în sfârșit, are ‎un oarecare respect pentru adevăr.
‎Ce altceva aș putea realiza?
‎Asta este.
‎REPUBLICA DOMINICANĂ
‎Am ajuns.
‎Felicitări!
‎Mulțumesc.
‎Să sperăm că putem rămâne.
‎Să sperăm. Cred că e un loc frumos.
‎Îmi plac munții.
‎John iese din barcă
‎ținându-se, uitându-se afară, ‎și are arma la el,
‎are pistolul lui.
‎- John? ‎- Da.
‎Ai arma la brâu. Ai grijă. Coboară! Da.
‎Și așa a adus gărzile, marina.
‎Și așa vine marina.
‎Vrea să spună ceva…
‎Tipul vrea să spună ceva tuturor.
‎Stop! Fără înregistrare.
‎Nu. Scuză-mă!
‎Și intră înăuntru și încep să caute.
‎Au scotocit totul.
‎Nu te ocupa de banii mei!
‎Ni s-a spus să coborâm de pe barcă.
‎Am fost reținuți de autoritățile ‎din Republica Dominicană.
‎Încearcă să ne acuze ‎de import ilegal de arme.
‎Și ne-au dus la închisoare.
‎Intră acolo!
‎Tataie, ești bine?
‎Cum e să fii în închisoare?
‎- Dacă îmi place? ‎- Da.
‎- Nu iei ibuprofen, John? ‎- E ca orice alt loc.
‎Filmare, fotografiere, într-o închisoare.
‎E destul de amuzant.
‎Odată mi-a spus: ‎„Pot să ucid pe oricine, oriunde, Alex.
‎E ca și cum ai ridica telefonul.”
‎Știi ce? L-am crezut.
‎Chiar l-am crezut.
‎Avea acea legătură cu oamenii.
‎A fost cea mai strălucită și manipulatoare ‎persoană pe care am întâlnit-o vreodată.
‎Și voia să controleze și relatările.
‎A făcut-o cu pricepere.
‎Acesta a fost punctul de cotitură,
‎atunci am început ‎să pun la îndoială totul.
‎Nu știu despre Greg Faull. ‎Nici de softul de spionare a tastaturii.
‎Nu știu despre tată.
‎Știu doar ce am auzit ‎ca scriitor în aceste cercuri.
‎Nu știi ce este adevăr ‎și ce este ficțiune.
‎La naiba, să încerci să scapi de răpitorii ‎din această lume este greu ca naiba.
‎Ne-au dat drumul.
‎John și-a folosit pașaportul britanic ‎pentru a fi deportat în Europa.
‎Apoi și-a luat securitate ‎formată din niște ceceni
‎și câțiva turci.
‎Ajunge în Spania.
‎Magnatul John McAfee a fost arestat ‎în Spania
‎și așteaptă extrădarea în SUA ‎pentru evaziune fiscală.
‎Comisia Bursă și Valori Mobiliare
‎îl acuză că a câștigat ‎peste 23 de milioane de dolari
‎din promovarea a cel puțin ‎șapte criptomonede.
‎MCAFEE ESTE ACUZAT DE EVAZIUNE FISCALĂ ‎ȘI TRANZACȚII ILICITE LA BURSĂ
‎RISCĂ PÂNĂ LA 30 DE ANI ÎN ÎNCHISOARE
‎Am plătit personal
‎zeci de milioane de dolari ‎taxe Statelor Unite.
‎Și compania mea ‎a plătit miliarde de dolari.
‎Dacă sunt extrădat în SUA,
‎cu siguranță îmi voi petrece
‎restul vieții în închisoare.
‎23 IUNIE 2021
‎Antreprenorul John McAfee, fondatorul ‎softului antivirus, a fost găsit mort
‎într-o închisoare din Barcelona.
‎Acum câteva ore,
‎un tribunal spaniol a decis ‎să-l extrădeze în Statele Unite
‎pentru a răspunde acuzațiilor de fraudă.
‎John McAfee nu a fost sinucigaș.
‎Am vorbit cu el ‎cu câteva ore înainte să fie găsit mort.
‎Ultimele lui cuvinte către mine au fost:
‎„Te iubesc. Și te voi suna diseară.”
‎Aceste cuvinte nu sunt ‎cuvintele unui sinucigaș.
‎Dar dacă e ceva ce nu știm?
‎Circumstanțele morții lui McAfee ‎sunt atât de dubioase,
‎încât devin de-a dreptul ciudate.
‎A spus mereu că este un om vânat
‎și că acuzațiile împotriva lui ‎sunt motivate politic.
‎După ce i s-a întâmplat ‎lui Jeffrey Epstein în celula sa,
‎ar fi surprinzător să aflăm ‎că McAfee nu s-a sinucis?
‎Apropo de crime. Și-a făcut un tatuaj…
‎Spunea: „Dacă mor prin sinucidere ‎în închisoare,
‎- …nu m-am sinucis, am fost ucis.” ‎- Da.
‎Nu știu ce să cred.
‎Îmi pare rău, ‎nu sunt sinucigaș, prietene, nu.
‎Dacă e să cad, voi lupta până la final.
‎John era virusul.
‎A distrus viețile oamenilor? Da.
‎Dar am văzut și bunătatea din John.
‎Lucrurile pe care le-a făcut ‎să ajute oamenii.
‎Am vrut să scriu acea poveste.
‎Eram absolut obsesiv în privința asta.
‎Vreau să trăiesc până mâine ‎și să mă trezesc respirând…
‎Poate că a fost un criminal, ‎dar îmi plac poveștile bune.
‎Tuturor ne plac.
‎Gata?
‎Așteaptă, nu!
‎Bine. Gata?
‎Da.
‎Bună ziua tuturor! Eu sunt John McAfee.
‎Am pierdut un prieten bun.
‎Cum filmezi pe cineva atât de mult timp?
‎Cum aș putea să nu onorez chestia asta?
‎Scotch cu un singur malț.
‎Face tot timpul cu tine…
‎tolerabil.
‎E în regulă.
‎Dacă cineva se va uita la asta,
‎se vede că nu a existat ‎intenția de a face rău.
‎Nu.
‎MCAFEE NU A PUBLICAT NICIO DOVADĂ
‎CĂ GUVERNUL BELIZEAN ‎ȘI CARTELUL DROGURILOR DIN SINALOA
‎COMPLOTAU SĂ-L OMOARE
‎COMPANIA CARE ÎI POARTĂ NUMELE ‎VALOREAZĂ ACUM 14 MILIARDE DE DOLARI
‎UCIDEREA LUI GREGORY FAULL ‎RĂMÂNE NESOLUȚIONATĂ
‎CIRCUMSTANȚELE MORȚII LUI MCAFEE ‎SUNT ÎNCĂ DISPUTATE
‎Deci, când ai luat legătura cu John ‎ultima dată?
‎Nu știu dacă ar trebui să spun.
‎Dar acum două săptămâni, după moartea lui,
‎am primit un telefon din Texas.
‎„Sunt eu, John. Am plătit oameni ‎să spună că-s mort, dar nu sunt.
‎Sunt doar trei persoane în această lume
‎care știu că sunt în viață.”
‎Și apoi, mi-a cerut să fug cu el.
‎Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu