Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ТОРТ «ЗАХЕР»
Де винайшли пончики?
- Берлін? - Відень.
За легендою — Відень.
Але там вони називаються «Krapfen».
- Дев'ять-дев'ять. - Матч-пойнт.
Останнє запитання?
Скільки сердець у восьминога?
Одне, два, три чи чотири?
- Це хитре запитання? - Я знаю.
- Не кажи. Тихо. - Три.
Я мушу йти. Правильно.
Матце!
- Я тут! - Матце?
Бачив мою футболку із зірками?
Карле, послухай.
Ми з Лєною розмовляли. Вона хоче переїхати сюди.
Вона вже тут живе.
Ми хочемо рухатися далі.
Як пара. Лише ми вдвох.
Ти хочеш, щоб я виїхав?
Я б так не сказав, але якщо пропонуєш...
Слухай. З братом і дівчиною жити важко.
- Час тобі вирости. - Ти говориш як мама.
- Неправда. - Правда.
- Не хочу тебе виганяти... - Але виганяєш. Заради дівчини з тіндера.
- Ти казав, тіндер лише для... - Сексу?
Ванна вільна.
Коли знайшов ту єдину, байдуже, як це сталося.
Я взяв твій...
Дякую.
ЗАКУСОЧНА «КОННОПКЕ»
То...
Якби ти міг їсти лише одну ковбаску все життя,
яка б це була?
Мені потрібно більше інформації.
Алергія? Релігія? У шлюбі чи ні?
Що ж,
питання, чи я заміжня — на десерт.
Пробач.
Віденську.
- Вітаю. - Добридень.
Мені дві віденські й одну карі.
Дякую.
Я трохи розчарований.
Я кажу тобі, яка моя улюблена, а ти береш іншу.
Вибач, я не канібал. Я з Відня. Не можу їсти віденські.
Я Карл.
Ніні.
У Відні знімали мій улюблений фільм.
«До сходу сонця»?
Так.
«У мене є божевільна ідея, але якщо не спитаю...»
«...вона переслідуватиме мене довіку».
БОС РОБОТА
Є плани на сьогодні?
Тут моя остання зупинка.
Погуляю по Пренцляуер-Берґ, а тоді — на автобус.
Це мій район. Провести тобі екскурсію?
Так.
Гарна футболка.
Дякую.
Ти знала, що зорі, які ми бачимо вночі,
ті самі, на які дивилися Платон, Гете й Наполеон?
А які відомі жінки на них дивилися?
Нефертіті, Марія Кюрі, Роза Люксембург...
Послухай... Якщо він не...
Ми ще не готові до шлюбу.
Мій бос. Я мав би бути на роботі.
Вам допомогти?
Нам призначено зустріч.
Справді?
Пан Меєр і майбутня пані Меєр?
Це я Меєр. А він майбутній пан Меєр.
Ви трішки зарано. Ходіть за мною.
Торти вже готові.
За наше майбутнє.
Знаєш, яка основна причина розлучень за Джеррі Льюїсом?
Шлюб.
Ви, німці, відомі своїм шармом.
Але пізнати його наживо — справжній привілей.
Неймовірно. Скуштуєш?
Я їм лише «Захер».
Закладаюся, у них є «Захер».
Але не справжній. Такий є лише в готелі «Захер».
Щороку на мій день народження ми з татом у «Захері»
їмо торт «Захер» рівно о 15.00.
Справді?
Це наша традиція.
У нас на день народження маринований оселедець.
У вас є слоган на весілля?
Так.
Скажеш?
Ну що ж...
Він наш чарівний заклинатель зір.
Так, ми думали про...
Omnia vincit amor.
Авжеж. Чудовий вибір.
Кохання долає все.
Так.
Чорт, я мушу йти.
- Вітаю, чим можу послужитися? - Вітаю, я Меєр. У нас зустріч.
- Ти встигнеш. - Так.
Агов!
Дякую, що доніс валізу. І за чудовий ранок.
Це я мушу дякувати.
Ти джентльмен.
Джентльмен? Завжди добігають.
Я хочу тебе ще побачити.
- Даси свій номер? - Не хочу спізнюватися через вас.
- Їдьмо. - Гаразд.
- Зачиніть двері. - Хвилинку.
- Я подзвоню - Збережи номер.
Так.
ДОКТОР РІЧАРД ПРЕМІУМ КЛАС
Гей!
Так говорять до коней. Я не кінь.
Не відповідай. Чому не прийшов на збори?
Вибачте, дещо сталося.
Карле, ти розумний хлопець,
але це не означає, що ти можеш приходити й іти, коли заманеться.
Завтра буду. Обіцяю.
Сподіваюся.
Ні, ні. Не може бути!
Матце, якщо введеш номер у телефон,
а тоді відповіси на виклик, номер збережеться?
- Ти про що? - Вона дала мені свій номер. А він зник.
Тому треба зберігати.
Дякую, я не ідіот. Можна відновити номер?
Не можеш купити новий смартфон?
Матце, це питання життя і смерті.
Тоді спитаю Лєну.
Добре.
- Лєно? - Що?
Карл записав важливий номер, а йому подзвонили. Номер зник?
Так, зник.
- Карле? - Так!
- Номер зник. - Чорт.
Вітаю.
- Останній автобус до Відня. - Поїхав десять хвилин тому.
Наступний буде завтра. Якщо купите квиток сьогодні,
отримаєте знижку 20%.
Мені не потрібен квиток.
Ви можете зв'язатися з автобусом? Закладаюся, що так.
Навіщо мені це?
Я дещо загубив.
Ідіть в бюро знахідок.
- Це людина. - Тоді йдіть у поліцію.
У тому автобусі одна людина, я загубив її номер.
- Водій автобуса... - Тобто стюард.
Може стюард зробити оголошення, щоб я отримав її номер?
Ми не крамниця, де оголошують про зникнення дітей.
«ЕСМЕРАЛЬДА»
Ця жінка в автобусі, можливо, кохання мого життя.
Як не допоможете, я можу більше ніколи її не побачити.
Ви... Ви єдина моя надія.
Прошу.
- Алло. - Привіт, Ґюнтере.
Можеш зробити оголошення?
Так, звісно.
Стривай. Як її звати?
Міні, ні.
Чекайте.
Ви не знаєте її імені?
Упевнені, що вона кохання вашого життя?
Ми щойно познайомилися. Хай буде...
Пан До сходу сонця шукає панну Торт Захер.
- Ґюнтере? - Так?
Пан До сходу сонця шукає панну Торт Захер.
Добре, я оголошу, люба.
- Дякую. - Побачимо, що буде.
Гаразд.
Зачекаємо.
Можна хвилинку вашої уваги? Говорить стюард.
Пан Досі сонце
шукає панну Тору Сахару.
Панно Торо Сахаро.
Ти її знайшов?
Я навіть імені її не знаю.
А вона не знає, що сталося.
Їде в автобусі у Відень. Чекає на мій дзвінок.
А якщо вона та єдина, а я більше такої не зустріну?
Є авіарейс.
Прибудеш у Відень вчасно, щоб перехопити автобус.
Тільки поквапся.
Дякую.
Ніні!
Міні!
- Не нападай. - Нападати?
Бачі не любить, коли торкаються.
Бачі? Це пес на мене напав.
- Тепер можеш нападати на кого хочеш. - Ні, дякую.
Бачі, ходімо.
Ніні?
Алло?
Де ти в біса?
Віденські ковбаски у Відні? А. Ліонські, Б. Франкфуртські,
В. Гамбургські, Г. Паризькі.
Це типове Карлове запитання. На 100 євро, правильно?.
Мій маленький Карле.
Ми працюємо на поважне ігрове шоу.
Можеш придумати важче запитання?
Що ти цього разу приніс?
О, усе готово.
«Торт "Захер", 1832.
Принц Меттерніх хотів подати
особливий десерт важливим гостям. Шеф-кухар захворів,
Франц Захер, якому було 16, мусив щось приготувати.
Роки по тому його син Едуард удосконалив рецепт
під час навчання, а пізніше теж подавав торт у цьому готелі».
- Клас. - Чувак з ігристим вином?
А це не було до його дня народження?
- Я думав, це була Анна Захер. - Вона прославила готель.
Авжеж. Рівно о 15.00 у готелі «Захер».
Перше ігристе вино приготував Йоганн Зонляйн для Меттерніха.
- Можна з вами поговорити? - Прошу.
- Зараз. - Звісно.
Нове місто, нове натхнення. Ви завжди кажете: «Виходь за рамки».
Але для цього треба за рамки... виїхати.
Де похований Бетховен?
Де Фройд написав свою революційну книжку?
В якому європейському місті Орсон Веллс зняв «Третю людину»?
Це питання на 400 євро щонайбільше.
Гаразд.
Слово «attack» австрійською означає А. Нападати, Б. Торкатися,
В. Слово не вживають, Г. Нападати й торкатися.
Гаразд.
Можемо спробувати, але...
робитимеш перевірку фактів
без оплати понаднормових.
І якщо бодай раз запізнишся, робота з Відня закінчиться.
Домовилися!
Маю надію.
Усе просто.
Я щодня приходитиму в «Захер» до дня її народження.
Це абсурд.
- Ти хотів, щоб я виїхав. - Але ж не у Відень. Це божевілля.
Імовірність зустріти її дорівнює нулю.
У році 365 днів. У котрийсь із них має бути її день народження.
У перший день шанси 1 до 365.
З кожним днем шанси все кращі.
Припустимо, ти зустрінеш її через 365 днів.
Може, вона не та єдина або вже має когось.
- Тоді ти змарнував цілий рік. - А якщо та єдина?
Я не хочу вічно шкодувати, що не міг зачекати рік.
Сімдесят до одного.
Сімдесят до одного? Скажена математика.
Я думаю, це романтично.
Божевільно й абсурдно.
- Це і є кохання. - Я думав, ти на моєму боці.
- Ти б зробив це для мене? - Ні.
Лєно, чекай! Я не це мав на увазі.
ЗАХЕР
ГОТЕЛЬ «ЗАХЕР»
Вам допомогти?
Так, я шукаю кав'ярню «Захер».
Вийдіть надвір і поверніть праворуч.
- Дякую. - Будь ласка.
Він обходить чергу! Грубіян!
Не так швидко. Куди поспішаєте?
- Я прийшов по каву й торт. - Не ви один.
- Ви бронювали столик? - Ні.
Тоді станьте в чергу.
Можна зазирнути всередину? Може, мене там чекають.
Або чекають, або ні. Ніяких «може».
- Це важливо. - Усе важливо.
Приватність клієнтів важлива для мене.
- Якби ж ви... - Шварце!
Добрий день, пані. Ваш столик готовий.
Що тут таке?
У цього юнака ані бронювання, ані терпіння.
Нехай сяде зі мною.
Молоді люди цікаві.
Не бажаєте кращої компанії, пані?
Я сама вирішую, чого бажаю.
Дякую, Шварце.
Не думаю, що він захоче.
Він сяде. Прошу.
Дякую.
Каву й газету.
Добре.
Але... Шварце!
Не приймете замовлення в цього юнака?
Не будьте грубим!
Чого бажаєте?
- Торт «Захер» і каву, будь ласка. - Ми віденська кав'ярня.
Не подаємо просто каву.
У нас різноманітні кавові напої.
Тоді капучино, будь ласка.
Тоді меланж.
І цілий торт.
Ні. Один шматок.
- Дякую, Зоро. - Будь ласка.
Колись сюди приходили вершки Відня.
Тепер лише туристи.
Ти турист?
Ні, я не турист. Я Карл. Аренд.
- Франциска Савалліш. - Прошу.
Дякую, Зоро. Ти дуже люб'язна.
Будь ласка, пані Савалліш.
- Твій перший раз? - Уперше куштуватиму справжній «Захер».
Перший раз незабутній.
Він визначатиме всі наступні. Насолоджуйся.
Смачно.
Неймовірно, вишукано чи просто мрія.
Але прошу, не кажи «смачно».
Просто мрія.
Після тебе.
Можна забронювати столик на завтра?
Зверніться до того пана.
Він ніколи не дасть мені столика.
Ви сиділи з пані Савалліш. Це буде важко.
Не хвилюйтеся.
Я вам забронюю, але тихо. Ім'я?
Карл Аренд.
Гаразд.
- Вітаю. - Привіт.
Я Карл.
- Ми когось чекаємо? - Так. Ми чекаємо Удо.
Він скоро прийде. Ти йому писав.
Ти не жінка. Чи я щось пропустив?
Удо!
Уже не бачиш різниці між чоловіком і жінкою?
Він німець.
Я писав жінці на ім'я Карла Ренд.
Тут уже троє чоловіків. Потрібен естроген.
Не будь дурним. Нехай пройде тест.
Треба лише правильно відповісти.
Як мені зустріти хорошу жінку?
Гаразд.
Кімната твоя, якщо відповісти на його запитання.
Яке запитання? Я не говорю норвезькою.
Норвезькою? Він з Форарльберґа.
Німцям справді потрібні субтитри, щоб дивитися наше кіно.
То як Гірсу зустріти жінку?
Не знаю, як Гірсу, але...
Я щодня чекаю в кав'ярні «Захер».
Він псих чи це німецький гумор?
Може, повний псих.
Або дуже кльовий чувак!
А він не дуже говіркий. Треба за ним простежити.
Вітаємо в квартирі.
- Це Гірс із Форарльберґа. - Привіт.
- Рауль з Відня. - Привіт.
І я, Удо, з Бурґенланду.
Можеш в'їжджати. Твоя кімната там.
Ходімо, поки не вкрилися мохом.
Іди.
KUB KNOWLEDGE ZÄKET ПРОГРАМНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ МЕРЕЖІ
НЕМАЄ З'ЄДНАННЯ З ІНТЕРНЕТОМ
Я пережив небезпеки й пастки
І я дійшов
Завдяки провидінню живий
Провидіння вкаже шлях додому
Я думаю... І наполягаю. Треба говорити з партнерами.
- Гірсе? - Пробачте.
Я не можу зайти в мережу.
Удо.
Гаразд. Згадав. Кінь...
- Йо! - Інтернет не працює.
Роутер пропускає лише трьох користувачів. Інакше гальмує. Зачекай.
Мені роботу здавати. Мій бос мене вб'є.
Розумію.
Двері.
НЕМАЄ З'ЄДНАННЯ З ІНТЕРНЕТОМ
Тут є вай-фай?
Так, але сьогодні проблеми з мережею.
Перепрошую.
- Агов. - Хвилинку.
- У вас є вай-фай? - Так.
У нас є торт.
Добре.
Ні, це пароль. «Унасєторт», одним словом.
Ясно.
Агов!
Бачі, Пробач.
Я не хотіла наступити тобі на хвіст.
А з тебе жодної користі. Ти просто дивився, як вона крала.
Я... Ми з тобою знайомі.
Що?
Кілька днів тому на автобусній зупинці. Це ти.
Вони надто довго пеклися.
Справді? Ти так думаєш?
Так.
Повірити не можу.
- Ти дивився, як вона крала макаруни. - Лише один.
А тепер даєш поради з випікання?
Я не винен. Справедливість торжествує.
Справедливість торжествує? Чого? Що я тобі зробила?
- Через тебе я загубив своє кохання. - Не через мене.
Якби не ти й твій пес, я б зараз був на сьомому небі.
А знаєш, то й шукай своє сьоме небо.
Тут його немає.
Знову ти.
Я забронював столик.
- Сумніваюся. - Я прийняла бронювання.
Дякую.
Прошу.
- Для вас? - Торт «Захер» і меланж.
Зараз принесу.
Приходитимеш щодня?
Тоді скуштуй яблучний штрудель.
Торт «Захер», меланж і вода.
Дякую.
Ні. Ще ні.
Віднеси.
Ти вийдеш за мене заміж?
Так!
Ти наче зараз заплачеш.
Це як у кіно.
Сподіваймося, що кінець буде щасливий.
Це і є щасливий кінець.
Це? Це лише початок.
Привіт.
І? Вона прийшла?
Що?
У кав'ярню «Захер». Вона прийшла?
Ні, не прийшла.
Погано. Ну що ж.
Завтра ймовірність 364 до 1.
Три до 365.
Це так старомодно.
Але дуже мило.
Дякую.
Знаєш що? Може, й мені спробувати?
Не кажи решті, що я говорю нормальною німецькою.
Добре.
Карле, ми мусили змінити запитання.
Перевір факти до завтра до 8.00.
Що означає слово «tschecherl»?
А. Дитина чеха, Б. Проста кав'ярня В. Пристрасний поцілунок, Г. Мале пиво
НЕМАЄ З'ЄДНАННЯ З ІНТЕРНЕТОМ
Серйозно?
Боже. Пробач, це не те, на що схоже.
Екстрена ситуація, я не мав куди піти.
Заходь. Стоячи там, ти загороджуєш мені вхід.
Чому ти так рано?
Рятую ранніх пташок, які потребують кави.
А ти? Я ще не бачила волоцюги з ноутбуком.
- Волоцюги? - Безхатька.
Я не волоцюга. У мене немає інтернету. Можна?
Мобільна точка доступу?
Використав усі дані.
Я закінчу роботу, і ти мене більше не побачиш.
Хто сказав: «У кав'ярню йдуть ті, хто хоче бути сам, але потребує компанії»?
A. Фрідріх Ніцше, Б. Альфред Полґар С.
Вибач, я не хотів налякати.
Усе гаразд.
Коли я печу, то забуваю про все.
ЛИСТА НАДІСЛАНО
Я завершив.
- Вибач за незручності. - Ось дещо на згадку про мене.
- Дякую. - Без проблем.
Привіт.
- Ти спізнився. - Ти сумувала?
Я чекала тебе вчора.
Я мусила зачинитися і розвозити з псом.
Учора, сьогодні, завтра.
Печиву байдуже.
Макаруни готують з білків. Термін придатності 24 години.
У холодильнику — максимум три дні.
Тоді білки псуються. Ризик підхопити сальмонеллу.
Дивишся забагато кулінарних шоу.
Ні, вікторин.
- Авжеж. - Так.
Я живу миттю. Їй це в мені подобається.
Тому ми розійшлися.
Добре, Альберте, вигуляй його. І поверни в понеділок.
Не у вівторок, не в середу, в понеділок. Ясно?
- Я хочу на тебе покластися. - Звісно.
Рано чи пізно, я завжди повертаюся.
Я не невдаха з повним графіком.
Навіть пан Вікторина не планує днів.
Я щодня ходжу в «Захер» о 15.00.
Він не рахується. Він німець.
Гаразд, Альберте. Дякую. Бачі.
Бачі. Ходімо.
Бувай.
- Вибач, він не зі зла. - Твій колишній?
- Ти щодня ходиш у «Захер»? - Так.
Щоб знайти жінку зі станції. Я знаю, що вона приходить туди о 15.00.
О ні!
Знову спалила?
Ні, саме вчасно!
Скуштуєш?
Можна із собою? Упевнений, вони смач... просто мрія.
Можеш тут працювати. Мені не заважаєш.
- Я Карл. - Міріам.
Гаразд, я мушу йти.
Ви прийшли до мене?
Упізнаю цей погляд.
- Ви когось чекаєте? - Так.
У мене хороше передчуття. Упевнена, вона прийде.
- Як завжди? - Будь ласка.
Не меланж. Вона п'є каву з вершками.
Не будьте суворим. Ви теж були молодим.
Перепрошую, але я ще молодий.
Якщо ви молодий, то яка я?
- Прошу! - Завжди прекрасна.
Старий ловелас.
Молодий ловелас.
- Дивіться, він молодець. - Дякую.
Вода не з того боку.
- Тепер з того. - Дякую.
- Можеш іти. - Так, вибачте.
Він має вчитися.
Вона прийде завтра.
НАГАДУВАННЯ
Вона прийде завтра.
ЛИСТА НАДІСЛАНО
Не здавайтеся. Вона прийде.
З вас сім євро. Дякую.
- Дякую, гарного дня. - Дякую, бувайте.
Вічно цей набридливий сигнал.
Ти віриш йому?
Чому ні? Він щодня йде рівно о 14.30.
Якщо він щодня в «Захері», він має щось замовляти.
Це дорого й неефективно.
Бувай.
- Бувай. - Бувай.
Якщо він справді хоче знайти ту дівчину, є 1000 кращих способів.
Можна через фейсбук чи інстаграм. Він усе вигадав.
То це правда. Я мала перевірити.
- Якщо вона прийде, ти підеш. - Клас. Які шанси?
Сьогодні 5,7 відсотка.
Я не роздягатимуся.
Це вона?
Не впевнена.
Що вам принести?
Каву з молоком, будь ласка.
Я не жінка його мрії.
Хвилинку.
Яка вона на вигляд?
Вродлива.
Вродлива?
- Що це означає? - Вродлива.
Вона низька чи висока?
Товста, худа, білявка, брюнетка? Якого кольору в неї очі?
Ти не знаєш, які в неї очі?
Кожна жінка красива по-своєму, колір очей не має значення.
Можна скуштувати?
- Смачного! - Дякую.
Що в ній такого особливого?
Не можу описати. Це було радше...
відчуття.
Може, вона прийде завтра.
- Я почуваюся винною. - Справді?
Ти проґавив її через мене й Бачі, а тепер мусиш вічно стирчати в «Захері».
- Є значно гірші місця. - Я хочу допомогти.
Дівчина з Відня може знайти іншу дівчину.
- Добре. - Добре?
Гаразд!
- Кароло, я йду. - Добре.
Не сумуй за дівчиною, усі зустрічі трапляються двічі.
Звідки ти знав про макаруни?
- Це питання на 300 євро. - Ти фанат вікторин.
Ні, це моя робота.
- Що? - Так.
- Справді? - Я складаю запитання.
І ти все пам'ятаєш?
Усього не запам'ятаєш, але дещо не забувається.
Притока Дунаю на чотири літери.
- Лех. - Ізар.
- Нааб. - Вілс.
- Рот. - Блау.
- Еґау. - Елта.
- Бреґ. - Бера.
Ґунц.
- Родл. - Мелк.
А які найабсурдніші запитання?
Що... «Палички» — це не вальс, а полька.
Ясно.
Або волосся на голові щомісяця виростає на кілометр.
Для тебе це не проблема.
Нещодавно я прочитав, що в еротичних романах для жінок
найбільше хірургів, піратів, мільярдерів, вампірів і перевертнів.
Це правда?
Питаєш як у жінки?
Недосяжних чоловіків приручають доброчесні, чисті жінки!
- Річ не в приручанні! - Ні?
Мені не потрібен такий хлопець, якого я уявляю.
- Тобто? - Кохати — це бачити людину, якою вона є.
Не такою, якою хочеш бачити, а якою вона справді є.
Ось що таке кохання.
- Можна відкрити? - Так.
Що це?
Оптиміст.
- Решти не треба. - Дякую.
Ти дивишся на нього очима цуценяти.
Дурниці.
- Карле! Агов! - Так, я тут.
Що? Так, В.
Привіт.
- Класна машина. - Не машина. Іда.
- Давай ще. - Ще?
- Так. - Добре.
- Агов? Міріам? - Я відчиняю двері!
Агов?
- Завтра обов'язково прийде. - Так.
Міріам, знаєш...
Привіт.
І?
Останній імператор Австрії? А. Карл Отто
Ходи!
- Привіт. - Закінчив?
Так, новий план: соціальні мережі.
- Не треба. - Облиш.
- Усміхнися! - Я їм.
- Усміхнися! - Чекай!
Запостимо фотки й хештеги місць, де ти бував.
Зрештою вона побачить.
Потрібна назва блогу.
Якби я згодився...
«Пан До сходу сонця шукає панну Торт Захер».
Пан До сходу сонця?
Мій улюблений фільм. Не бачила?
Про що він?
Двоє людей знайомляться в потязі й разом проводять день у Відні.
- І закохуються. - Так, і що далі?
Нічого. Вони закохалися.
Подивися.
Хвилинку. Це твій улюблений фільм?
Двоє людей закохуються, і це весь фільм?
Так закінчується 90% романтичних фільмів.
Це ідеальне закінчення.
Краще уявляти, що далі.
Тому ти шукаєш її?
Але кохання — це не мрія.
Воно складне, тому глибоке і прекрасне.
Куди далі?
Ти виїздив далі Відня?
Не хочу ризикувати.
Добре... Тоді обмежимося межами міста.
- Це межа міста? - Для декого — так.
Відень дуже гарний.
- Хоч віденці бувають злюками. - У Берліні не так само?
Іноді я забуваю, навіщо я тут.
Завжди щось відбувається, тоді я...
настає 16.00, я оплачую рахунок і тоді згадую.
Я починаю боятися, що вона прийде.
- Якщо взагалі прийде. - Що ти їй скажеш?
Правду.
Що ти чекав 100 днів?
А що ще мені казати?
Щось кумедне. Будь спонтанним.
І водночас грати на гітарі?
Будь собою.
Потренуймося. Уяви, що я — це вона.
Ні, не буду.
Добре.
Якщо хочеш щось бурмотіти, коли її побачиш, то вперед.
Це твій шанс.
Гаразд.
Добре.
Карл? Оце так несподіванка! Що ти тут робиш?
Божевільна історія. Пригадуєш той день у Берліні?
Я загубив твій номер.
Я знав про тебе лише те, що ти приходиш
сюди на свій день народження, щоб з'їсти торт «Захер».
Я знаю, це звучить божевільно...
але коли я тебе зустрів, я знав, що ти зміниш моє життя.
І що я завжди шкодуватиму, якщо більше тебе не побачу.
Якщо не спитаю, чи ти почувалася так само.
Тому я тут.
Бо чекаю на тебе.
- Занадто, так? - Ні.
Чесно й сміливо... Якщо вона теж це відчуває, навіщо приховувати?
Мушу йти в «Захер».
Довго ще?
Дай мені свій номер. Я надішлю фото.
Не треба соцмереж. Бувай!
Добре, бувай.
Карле. Ходімо!
Агов!
Це лише одне печиво.
Шварце, принесете вазу?
Коли були калли У кого є калли
Калли... Нічого не придумується.
Її «Тоску» 1953 р. ніхто не перевершив.
- Марія Каллас. - Ага.
Я про Calla palustris . Квіти калли.
Так, але ти знав, що через сварки з Караяном
вона лише тричі співала у Віденській опері?
Тричі! Яка ганьба!
Непогано.
Скільки разів Марія Каллас викликала захват
у публіки у Відні? Запитання на 8000 євро.
Так легко?
Шварце, не вішайте лише червоні.
Додайте золотисті.
Пані, ви вже б мали знати, якою має бути ялинка.
Так, я знаю, а ви забули.
Залиште червоні на той бік.
Пані, я завжди прикрашаю спершу один бік, а потім інший.
Інакше доведеться лазити туди-сюди драбиною.
І пересувати драбину.
Ви вже не в змозі? Попросимо Тоні. Тоні?
Я завжди прикрашаю ялинку.
З почуттям.
Та, на жаль, без смаку.
Карле! Скажи йому, який вона має вигляд.
Як на мене, гарний.
Бачите, пані Савалліш, навіть йому,
хлопцеві без смаку, подобається.
Прикрашаємо ялинку по-моєму, або я іду.
Торт «Захер», меланж і вода.
Те, що ви робите, — чудово.
Що чекаєте на неї.
Нам треба більше романтиків, які йдуть за мрією.
Вона прийде сьогодні. Я впевнена.
Ви щодня це кажете.
Сьогодні я серйозно.
Насолоджуйтеся.
То цей пан Шварц...
Я Ґеорґ Айнер, директор готелю «Захер».
Карл Аренд.
Сто днів цей юнак приходить сюди, чекаючи на кохання свого життя.
Неймовірна відданість.
Ми цінуємо традиції.
Я хочу віддячити вам за відданість невеличким подарунком.
Тоні?
Я дарую вам ваучер на одну ніч у нашому готелі.
А ще вечерю при свічках на двох.
Дякую!
І сьогодні ми пригощаємо. Перепрошую.
Радий знайомству.
Я не проти заночувати в готелі «Захер».
Якщо не прийде, запросіть мене.
Неможливо шукати кохання. Воно саме тебе знайде.
Фокус у тому, що...
Не хочу тобі набридати.
- Говорю, як стара. - Зовсім ні.
У чому фокус?
Не проґавити його, коли воно тебе знайде.
Я запам'ятаю.
Ходімо.
Мій чоловік, кохання мого життя.
А хто ця мила пані?
Шлюб мало не зірвався.
Бо ми проґавили наш шанс.
Він був мені другом...
перш ніж стати коханням мого життя.
Він був диригентом у Віденський опері.
Я ходила на всі його виступи.
Опера може бути жахлива.
Але коли хороша...
янгол злітає з небес і цілує тобі душу.
Я ніколи не був в опері.
Нечувано. Я куплю тобі квитки.
Немає потреби.
Дуже є потреба. Стривай, що зараз показують?
«Тоска». Завтра о 19.00.
Гаразд.
Можна мені два квитки? Я заплачу.
Моя подруга любить оперу.
Подруга?
До завтра.
Матце?
Що ти там робиш, окрім як їси торт?
Я кілька днів намагався додзвонитися.
Ти проведеш Різдво в готелі?
- Якщо доведеться. - А як же мама?
Вона ніколи нічого не просить. Різдво для неї важливе.
Я не можу здатися. Усе тоді марно.
Я не можу.
Я приїду.
Що? Ні! Матце!
- Можна мені каву? - Звісно.
- Привіт. - Привіт.
Я тобі не подякував за допомогу й за те, що дозволяєш тут працювати.
Це правда, не подякував.
Тому... я дістав квитки на оперу сьогодні.
Не Каллас, але... «Тоска».
Правда? Це ж... Спитаю, чи Карола вільна.
Я думав, ми підемо вдвох.
Ти і я?
Ну...
це не побачення.
У нас немає таких почуттів. Платонічне побачення?
Якщо не хочеш, не проблема. Я тобі, мабуть, набрид.
Ні, я залюбки.
- Справді? - Так.
- Зустрінемося біля входу? - Гаразд.
- Чекаю з нетерпінням. - Круто.
До зустрічі.
Нічого.
Бувай.
- Вітаю. - Вітаю. Капучино.
Розкішний вигляд. Ви не сказали, що в нас побачення.
Що ж. Пані раднице!
- Дякую, Тоні. - Будь ласка.
Ні, це подарунок.
Дякую.
Ти так підеш в оперу?
- Ні? - Ні.
Я не можу прийняти.
Дурниці. Покличте сюди Шварца.
Чому ви живете в готелі?
Я не люблю прати, прибирати й готувати.
Хтось іде в будинок для літніх. Я обрала готель «Захер».
Якщо мене хочуть бачити, тут завжди вдосталь кімнат.
Ви не така стара!
Зараз я волію жити спогадами.
Тут минули найкращі події мого життя.
Вечірки до прем'єр. Весілля.
Заходьте.
Дякую, що прийшли, Шварце.
Пані, коли кличете мене за п'ять хвилин до кінця моєї зміни,
я іду додому з дивним відчуттям.
- Жаль. - Блаженство.
Немає часу на балачки. Опера не зачекає, ми поспішаємо.
Чого тут бракує?
Джентльмена для смокінга.
- Розмір взуття? - 44.
І в мене 44, але...
ГОТЕЛЬ «ЗАХЕР»
Чепурун!
Хтось убрався.
Ти чарівна.
Не кожен день ходиш в оперу.
Я взяв картки із сюжетом, якщо ти не встигла...
Карле, це опера, а не іспит.
Так. На три дії.
Так сумно й прекрасно!
Коли помиратиму, я теж хочу арію.
Хотілося б щасливішого закінчення.
Імператор Йозеф ІІ видав указ, який забороняв сумні кінцівки
в Бурґтеатрі.
Це називається віденська кінцівка.
- Йозеф — чудовий чувак. - Так.
Ти голодний?
- Їси ковбаски після опери? - Це традиція.
Що будеш?
- Сирну ковбаску. - Я пригощаю.
Дві сирні ковбаски, хліб, гірчицю і два пива.
Замовляйте те, що є в меню.
Дві сирні ковбаски, хліб, гірчицю і два пива.
Ми завжди говоримо про мої мрії.
- А які твої? - Мрії!
- У мене є бажання. - Бажання?
Наприклад?
Наприклад, покататися на ковзанах у Центральному парку з коханим.
- Ні! - Так!
Або менші — крісла для кав'ярні. які мені сподобалися.
Показати?
Мені потрібно їх забрати.
До твоїх послуг.
- Зможеш поїхати з міста? - З тобою — так.
- Якщо повернемося до 15.00. - Обіцяю.
- Ти мерзнеш. - Трохи.
- Мушу йти. Багато роботи. - Добре.
- Було гарно. - Гарно.
Давай більше так не робити?
- Добре. Мені туди. - Мені теж.
- Мені в інший бік. - Гаразд.
Де моє пальто?
Завтра.
ВІДЕНСЬКА ОПЕРА «ТОСКА»
- Прошу. - Дякую.
Ти знаєш, що він кохає іншу.
Він щодня в «Захері» чекає на неї, а не на тебе.
Пробач, але невеличка поїздка цього не змінить.
Дякую.
- Слухай. - Стосовно завтра... Говори.
Я попрошу Альберта. Не проблема.
Альберта? Нізащо. Я поїду.
Я думала, якщо доведеться їхати з міста...
Ми повернемося вчасно.
Тоді до завтра.
До завтра.
Я приготувала дещо для хлопців.
Дякую.
Припини вже тужити. Драма мене вбиває.
Ти його не отримаєш! Кінець історії!
Є багато інших хлопців, які чекають на тебе...
- «Сасс»! - «Сасс»! Ходімо, буде весело.
Неприємно бачити тебе такою щодня.
- Привіт! - Привіт!
Вона завелика для квартири бабусі.
Луїзо, вона влізе.
Ні, як оце має влізти?
Усе буде добре.
- Привіт. - Привіт.
Їжа на дорогу й 250 євро.
Чудово.
- Ти не хочеш одягтися тепліше? - Це лише сніжинки.
- Тут немає пічки, але гаразд. - Працює?
Так.
- Їдьмо? - Їдьмо.
- Вона впаде на трасі. - Не нервуйся.
Тримай мене за руку, не дай упасти
Яка благодать
Я ніколи так не почувалася
Покажи мені небеса, пригорни мене
Вразь мене
Покажи мені небеса
Так гарно.
Зупинишся тут? Треба в туалет.
Так.
Добре. Добре.
- Боляче. - Пробач.
Добре. Я здаюся.
- Треба їхати. - Так.
- Дякую, що взяла із собою. - Будь ласка.
Нумо, Ідо, тільки не знову!
Не зараз!
Я штовхну.
Проблема не в цьому.
Таке вже бувало?
Іда — стара пані, у неї свої болячки.
- Може, щеплення... - Карле, годі.
- Треба лише... - Я сама, Карле.
- Дозволь... - Карле, прошу!
Гаразд, я розумію.
Так, дякую. Бувайте.
Евакуатор буде за дві години.
Дві години? Уже буде 15.00.
Бляха!
Поїхати взимку за місто на кориті.
«Ми повернемося вчасно. Обіцяю». Чи не дурня?
Це марнування часу!
- Ви їдете у Відень? - Не збирався.
Я дам вам 150 євро, відвезіть його у Відень.
Міріам, що ти робиш?
- Допомагаю тобі повернутися вчасно. - Він німець?
Двісті п'ятдесят.
Добре.
Як завжди?
Ні, сьогодні яблучний штрудель.
Гаразд.
Яблучний штрудель закінчився. Торт «Захер» підійде?
Веселіше. Вона прийде.
Меланж?
Не сьогодні, дякую.
Ти приніс взуття?
Перепрошую, я застряг у снігу. Принесу завтра.
Усе гаразд?
Хочете еспресо?
Ні, я не хочу великої кави, чи кави з вершками чи меланжу!
Сьогодні
просто шматок «Захера» без напою!
Я здурію, якщо хтось скаже, що завтра вона точно прийде!
Отакої.
Розкішне місце, але настрій у тебе від цього не кращий.
Матце!
- Ось де ти провів 100 днів. - Більш як 100.
Залишишся ще на 100?
Я непокоюся за тебе, Карле.
Усе добре.
Кого ти обманюєш? Я тебе знаю, брате.
Зі мною все добре.
Як довго ти намагався навчити мене знову ходити?
Як часто штовхав мене з крісла?
Мріяв, що я піду.
Ти про що? Що не варто намагатися? Не варто мріяти?
Твоя мрія тебе так тішить, що ти кричиш на персонал.
Більшість альпіністів падають не тоді, коли лізуть угору, а дорогою вниз.
Вони не знають, коли розвернутися.
Я не знаю, чи хочу її бачити.
Чи мушу викинути з голови «а якби».
Якщо ти впевнений, що вона твоя доля,
то залишайся.
А як ні, будь мудрішим за мертвих альпіністів. Їдьмо додому.
Як тобі нічне життя Відня? Я сказав Лєні, що ми кудись підемо.
Думаю, я знаю, кого спитати.
Чудово.
#ПАНДОСХОДУСОНЦЯШУКАЄПАННУТОРТЗАХЕР
КЛУБ «САСС» Сьогодні?
Твоя правда! Розважмося!
Я серйозно. Тут усі класні дівчата.
Можемо поговорити про щось інше?
Дівчата важливі. Ти сидиш у «Захері» через дівчину.
Усе добре?
Удо гарно танцює.
І я теж.
Рауль дуже...
- Міріам? - Карле?
Ви знайомі? Ти ж не... Це вона?
- Вона? - Вона?
Дівчина твої мрії!
- Ні, не вона. - Ні, не я.
- Ми просто друзі. - Так. Друзі!
Ми прийшли танцювати. Ти задовго стояла.
Сама. На холоді.
Так, чого ми чекаємо?
Міріам, щодо сьогоднішньої...
Маю надію, воно було того варте.
А твій брат уміє танцювати.
Так.
- Щодо Міріам... - Ми просто друзі.
То ти не проти, якщо я спробую?
Побажай успіху!
Як твоя машина?
- Я питав, як машина. - Погано.
Хочеш випити?
- Дай мені спокій. - Я намагаюся вибачитися.
Навіщо? Щоб тобі стало легше?
Ти хоч задумувався, як мені було дивитися, як ти щодня ідеш у «Захер»?
Щоб втілити свою фантазію про дівчину мрії?
Думаєш, я вдаватиму, що мені байдуже?
Я більше не можу й не буду.
Це марнування часу.
Я не це мав на увазі! Бути з тобою — не марнування часу.
Тоді звучало по-іншому. Що змінилося?
- Карле, я вже довго чекала. - Чекай, Міріам!
Краще поквапся. Не спізнюйся.
Карле? Чого так рано не спите?
Я вчора перетнув межу. Вибачте.
У всіх бувають погані дні.
Ви в нормі?
У мене є одна ідея. Ходімо зі мною.
КОНДИТЕРСЬКІ ВИРОБИ
Коли мені сумно, я приходжу сюди.
- Ви мене надихнули. - Як?
Я звільняюся.
Що? Чому?
Я завжди хотіла побачити світ. І тепер поїду.
Ви показали мені, що за мрією варто йти.
Привіт.
Ось і наш... Як ти його назвав?
Жалісливий тусовщик.
Дякую, що дав своє ліжко.
Агов!
Не може бути! Дивися, Удо! Екстрена ситуація!
Карл у газеті.
Твої 15 хвилин слави!
- Люди читають цю газету? - Так, але не визнають.
- Багато! - Тоді вона скоро прийде в «Захер».
- А Міріам? - Хто та єдина?
Мила дівчина-круасан Міріам чи солодка дівчина-Захер?
- Байдуже, ми повісимо це на стіну. - Чудова ідея.
Карл з Берліна? Це ти?
А ти хто?
Ніні! Ти не подзвонив. Тепер я знаю чому. Будеш сьогодні в «Захері»?
Так, як і щодня. О 15.00. Зустрінемося?
Здуріти! Так, я прийду. До зустрічі.
Дякую, так люб'язно...
- Привіт. - Привіт.
- Хочеш купити крісла? У мене твої гроші. - Їх уже немає.
Ми можемо сісти й поговорити?
У мене робота. Лише тому, що ти хочеш поговорити...
Я хочу тобі дещо сказати. Потім ігноруй мене.
- Я закоха... - Що?
- Привіт! Я спізнився? - Ні.
- Раулю? - Чудова була вечірка.
Іда в майстерні, а мені потрібна машина. Рауль допомагає.
Чому ти нічого не сказав? Могли б поїхати разом.
Уже 14.45. Ти спізнишся.
Дай ключі. Я тебе завезу.
- Вона знає, чого хоче. - Так.
Що таке? Поговоримо дорогою.
- Міріам... - Подивися!
Карле, це ти!
Твоя дівчина мрії чекає на тебе в «Захері».
- Я не хочу йти. - Ти щодня приходиш додому, сумний...
Вона не прийшла. Сумно.
Міріам, я хотів сказати, що...
Як цікаво.
Ми так довго боролися і страждали через кохання.
Один за всіх і всі за одного
Будь ласка, послухай!
Міріам, зупинися. Ти нас уб'єш!
Гей! Здуріла, ідіотко?
Та зникни!
Яка відданість.
- Без нас ти її не знайдеш. - Я не хочу йти в «Захер».
- Не хочеш іти? - Я намагався тобі сказати!
Якщо тобі це так важливо,
що ти нас мало не вбила, то я піду.
Щоб попрощатися.
Дай мені свій номер. Поговоримо пізніше.
І саме сьогодні.
Я мав попросити раніше.
Й одразу його збережи!
Я подзвоню!
Так.
Думаєш, вона нарешті прийде?
Я не думаю, я знаю.
Ваш столик готовий.
Ні, я...
- Я маю... - Карле!
Ніні.
То ти чекав на мене тут понад 100 днів.
Божевільний?
Так. Але дуже романтичний.
Так.
Божевільніше те, що я...
Сьогодні мав бути мій останній раз.
Я не думав, що ти прийдеш сьогодні.
- Ми ж домовилися. - Справді?
В інстаграмі. Ми писали повідомлення.
Міріам.
Поки я чекав на тебе, я познайомився з новими людьми.
Місто й усе решта змінило моє життя.
Завдяки тобі я зустрів її.
То ти не безнадійно в мене закоханий?
Мені шкода.
- Я така рада, що ти це сказав. - Чому?
Бо не доведеться розбивати тобі серце.
Ти не дзвонив. А я не вмію чекати.
Я геть не романтична. Власне...
Я теж закохалася.
Джонні Депп 2.0?
Звідки ти знаєш?
Я не хотіла брехати. І він показав мені статтю.
Навіщо ти прийшла?
Хотіла знову тебе побачити.
І не хотіла, щоб ти чекав до мого дня народження.
А коли твій день народження?
24 серпня.
Рада була знову тебе побачити, Карле.
Бувай.
Не може бути! Вона його відшила.
Принесу торт для його розбитого серця.
У цьому немає потреби. Вона не та єдина.
- Справді? - Так.
МІРІАМ НОМЕР ТЕЛЕФОНУ: 00 000000
До роботи!
Дивіться, куди йдете, юначе!
Привіт.
- Міріам тут? - Ні.
- Даси її номер? - Ні!
Я залишу тут свій.
Усе й так ясно. У тебе був шанс, а ти все зіпсував.
Бувай.
Так, робимо ставки.
З ким залишиться Карл?
З великим коханням, дівчиною-Захер.
Ризиковано, але я в грі.
- Ні, я ставлю на Міріам. - Що?
- Цей корабель відплив. - Добре.
Тут десять, 20, 80, 85 євро.
Що?
Тихо! Так, вона прийшла.
Але в неї є хлопець.
- Це неважливо... - Міріам!
Вона мене ненавидить.
- То я можу спробувати? - Не будь козлом.
- Раулю! - Жартую.
- Добре, але це не смішно. - Не смішно.
Їдьмо завтра додому.
Так.
Час повертатися.
Насолоджуйтеся візитом до Відня.
Дуже добре. Гаразд, дякую.
Вибачте, що приніс лише сьогодні.
Дякую.
Краще пізно, ніж ніколи.
Я мушу віддати тобі належне. Твоя наполегливість мене вразила.
Що сьогодні робите?
Іду в кав'ярню «Бронергоф» без тебе.
Старість!
Стаєш сліпа, як кажан.
Прочитай мені, що тут написано.
Що у вас ідеальна вага.
Підлабузник. Може, я сліпа, але не дурна.
Прошу. Я мало не забув.
Але це був подарунок.
Моєму чоловікові там він уже не потрібен.
Пам'ятаєте, що ви мені сказали? Про фокус кохання?
Не проґавити, коли воно тебе знайде.
Обіцяйте, що не повторите моєї помилки.
«Бронергоф». Сьогодні, після роботи.
Ти раптом такий мелодраматичний. Наче назавжди їдеш з Відня.
- Сьогодні я їду додому. - З подругою?
Вона не хоче мене бачити. І дала мені несправжній номер.
Несправжній номер?
Самі нулі.
Дуже добре. Глибокі почуття. Трохи пристрасті?
Нуль означає пристрасть?
Карле!
Борися!
Борися.
ВІДЕНСЬКА ОПЕРА «ТОСКА» - 16.12
Що я тут роблю?
- Сир чи м'ясо? - Сир.
Я не їду сьогодні.
- А як же Різдво? - Я буду вдома, обіцяю!
Це місце вільне?
Пані...
Чого так офіційно? Ви не на роботі.
Я завжди до ваших послуг, моя пані.
Франциска. Або Фанні, якщо хочете.
Якщо можна вибирати, то...
Фанні.
Що вас сюди привело?
Юний німець нагадав мені мої ж слова мудрості.
І що це були за слова мудрості?
Якісь дурниці про кохання.
Шампанського?
Шампанського!
Найкращого!
Вибачте!
Перепрошую.
Зачекайте!
Вхід лише з ковзанами.
Дякую. Смачного!
І зараз дещо з 80-х.
Але не Last Christmas. Мене від неї нудить.
Добре. Мене теж.
Мені потрібна ваша допомога, інакше моє життя буде як Last Christmas.
Перепрошую.
Різдвяна вікторина.
Перше запитання.
Яке ім'я означає «дівчина, яку кохають»?
А. Мукті, Б. Морґан, В. Мерле чи Г. Міріам?
Ніхто?
Це Г. Міріам.
Можна позичити? Дякую.
Як називається найчарівніше корито Відня?
А. Траудл, Б. Карола, В. Буммерін чи Г. Іда?
Що таке «віденська кінцівка»?
- А. Торт... - Як незручно, стільки людей.
Б. Танець...
- Але дуже мило. - В. Напій...
- Ти його не врятуєш? - Чи Г. Щаслива кінцівка?
Скільки днів потрібно, щоб зрозуміти, що закохався?
Один, два, три чи сто днів?
Пробач, що так довго не розумів.
Я не втішний приз.
Ти не втішний приз. Ти джек-пот!
Я мріяв знайти кохання і мало його не проґавив.
А ті 100 днів, що ти чекав... тобі байдуже?
Я б ще 100 днів їв торт задля тебе.
Приходив би о 15.00 ще 100 днів,
щоб усі думали, що я ненормальний. Заради одного дня з тобою.
Найкраща з усіх. Бо ти — це ти.
І це заразно, бо коли я з тобою, я — це я.
Тож якщо даси мені шанс...
Дуже дякую.
Вітаю і ласкаво просимо в готель «Захер». Як доїхали?
У нас є подарунковий сертифікат на двох.
Чудово. Раді вас вітати.
Гарного відпочинку.
НЕ ТУРБУВАТИ
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин
Творчий керівник Яна Філоненко