Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ČOKOLÁDOVÝ DORTÍK
Kde vznikla kobliha?
-V Berlíně? -Ve Vídni.
Podle pověsti ve Vídni.
Ale tam jim říkají Krapfen.
-9:9. -Mečbol.
Poslední otázka?
Kolik srdcí má chobotnice?
Jedno, dvě, tři, nebo čtyři?
-Je to chyták? -Já to vím.
-Neříkej to. Mlč. -Tři.
Musím jít. Jo, správně.
Matzi!
-Obsazeno! -Matzi.
Viděls moje tričko s hvězdami?
Hele, Karle.
Mluvil jsem s Lenou. Chtěla by se sem nastěhovat.
Už tady bydlí.
Chceme udělat další krok.
Jako pár. Jen my dva.
Mám se odstěhovat?
Takhle bych to neřekl, ale když to sám nabízíš...
Hele, bydlet se svou holkou a bratrem je těžký.
-Je čas dospět. -Mluvíš jako máma.
-Ale ne. -Ale jo.
-Nevyhazuju tě... -Ale vyhazuješ. Kvůli holce z Tinderu.
-Sám jsi říkal, že Tinder je jen na... -Šoustání?
Koupelna je volná.
Když najdeš tu pravou, je jedno, kdes ji potkal.
Vzal jsem ti...
Dík.
KONNOPKIN STÁNEK S OBČERSTVENÍM
Tak...
Kdyby sis v životě mohl dát už jen jeden párek,
který by sis dal?
Na to potřebuju víc informací.
Alergie? Náboženství? Rodinný stav?
No,
ptát se na rodinný stav, to je spíš otázka na dezert.
Promiň.
Vídeňský.
-Dobrý den. -Dobrý den.
Dva vídeňské párky a currywurst.
Díky.
To je trochu zklamání.
Řeknu ti, co mám nejradši, a ty si dáš něco jiného.
Promiň, nejsem kanibal. Jako Vídeňačka nemůžu jíst vídeňské párky.
Já jsem Karl.
Nini.
Jeden můj oblíbený film se odehrává ve Vídni.
Před úsvitem?
Ano.
„Napadá mě něco šíleného, ale když se nezeptám...“
„bude mě to po zbytek života trápit.“
ŠÉF PRÁCE
Máš dnes něco v plánu?
Konnopke byla moje poslední štace.
Prohlédnu si Prenzlauer Berg a pak jdu na autobus.
To je moje čtvrť. Chceš provést?
Ano.
Prima tričko.
Díky.
Víš, že hvězdy, které nad námi v noci září,
obdivovali už Platon, Goethe a Napoleon?
A jaké slavné ženy na ně hleděly?
Nefertiti, Marie Curie, Rosa Luxemburgová...
Povídám ti... Jestli...
Neměli bychom se nejdřív trochu líp poznat?
To byl můj šéf. Už mám být v práci.
Přejete si?
Máme domluvenou schůzku.
Opravdu?
Pan Meyer a nastávající paní Meyerová?
Já jsem Meyerová. To je nastávající pan Meyer.
Jste tu brzy. Pojďte za mnou.
Dorty čekají.
Na naši budoucnost.
Víš, co je podle Jerryho Lewise hlavní příčina rozvodů?
Manželství.
Vy Němci jste známí svým šarmem.
Ale vidět to takhle naživo je opravdu výsada.
Ten je skvělej. Ochutnáš?
Když čokoládový, tak jen Sachrův dort.
Sachrův dort mají určitě taky.
Ale ne originál. Ten dostaneš jen v kavárně Sacher.
Každý rok na narozeniny si dám s tátou schůzku u Sachera
a přesně ve tři si dáme Sachrův dort.
Vážně?
Je to naše posvátná tradice.
My jíme na narozeniny zavináče.
Máte už svatební motto?
Ano.
Řekneš jí to?
No...
Je to náš okouzlující hvězdář.
Přemýšleli jsme o...
Omnia vincit amor.
Jistě. Výborná volba.
Láska překoná všechno.
Jo.
Sakra, musím jít.
-Dobrý den, přejete si? -Meyerovi. Máme domluvenou schůzku.
-To stihneš. -Jo.
Hej!
Díky, žes mi odtáhl kufr. A za hezké dopoledne.
Já děkuju.
Jsi fakt kavalír.
Kavalír? Vždycky na poslední chvíli.
Ráda bych tě zase viděla.
-Dáš mi svoje číslo? -Nepřijedeme kvůli vám pozdě.
-Jedeme. -Dobře.
-Zavři dveře. -Moment!
-Zavolám ti. -Ulož si ho.
Ano.
DR. RICHARD TŘÍDA PREMIUM
Hej!
Jsem pro tebe nějakej hej nebo počkej?
Radši neodpovídej. Proč jsi nepřišel na poradu?
Sorry , něco mi do toho přišlo.
Karle, poslouchej! Jsi chytrá hlavička,
ale to neznamená, že si můžeš chodit, jak se ti zlíbí.
Zítra přijdu včas, slibuju.
To doufám.
Ne! To snad není pravda!
Matzi, když zadáš do mobilu číslo
a pak ti někdo zavolá, to číslo se uloží, že jo?
-O čem to mluvíš? -Napsala mi číslo. A teď je pryč.
Proto ho musíš uložit.
Díky, nejsem idiot. Dá se to číslo nějak vrátit?
Pořiď si konečně novej mobil.
Matzi, jde o lásku, nebo smrt.
V tom případě... se zeptám Leny.
Dobře.
-Leno. -Ano.
Karl si napsal důležité číslo a pak přijal hovor. Je to číslo pryč?
Jo, to číslo je pryč.
-Karle. -Ano!
-To číslo je pryč. -Do prdele.
Dobrý den.
-Poslední autobus do Vídně. -Před deseti minutami odjel.
Zítra ve stejnou dobu jede další. Když si koupíte jízdenku teď,
dostanete 20 % slevu.
Nechci lístek.
Můžete se spojit s tím autobusem? Máte přece komunikační systém.
Proč bych měla kontaktovat autobus?
Něco jsem ztratil.
Jděte na ztráty a nálezy.
-Jde o člověka. -Tak jděte na policii.
Ta osoba sedí v tom autobuse a já ztratil její číslo.
-Řidič autobusu... -Když tak stevard.
Může to stevard ohlásit, abych dostal její číslo?
Nejsme obchoďák, kde si můžete nechat zavolat svoje ztracené děti.
Poslyšte, v tom autobuse možná sedí moje životní láska.
Když mi nepomůžete, už ji nikdy neuvidím.
Jste moje jediná naděje.
Prosím.
-Ano. -Ahoj, Günthere.
Můžeš něco oznámit?
Jasně.
Počkej. Jak se jmenuje?
Mini, ne.
Počkejte.
Neznáte její jméno?
Určitě je to vaše životní láska?
Právě jsme se poznali. Prostě řekněte...
Pan Před úsvitem hledá slečnu Sacherovou.
-Günthere. -Ano.
Pan Před úsvitem hledá slečnu Sachrdortovou.
Jasně, zlato.
-Díky. -Uvidíme, co se stane.
Dobře.
Teď musíte čekat.
Prosím o pozornost, mluví váš stevard.
Jistý Peter Usvitten
hledá slečnu Sašu Dortovou.
Slečnu Sašu Dortovou.
Našel jsi ji?
Nepamatuju si ani její jméno.
Nejhorší je, že ani neví, co se stalo.
Sedí v autobuse do Vídně a čeká, až jí zavolám.
Co když je pro mě ta pravá a už nikdy nenajdu nikoho, jako je ona?
Našla jsem let.
Můžeš být na nádraží ve Vídni současně s autobusem.
Jen si musíš pospíšit.
Díky.
Nini!
-Nenapadej ho. -Cože?
Baci nemá rád, když na něj někdo sahá.
Baci? Ten pes mě napadnul.
-Teď můžeš napadnout, koho chceš. -Ne, díky.
Baci, pojď.
Nini.
Haló.
Kde k čertu jsi?
Jak se říká ve Vídni vídeňským párkům? a) lyonské, b) frankfurtské,
c) hamburské, d) pařížské?
To je typická „karlovská“ otázka. Za sto eur, co?
Milý Karlíku.
Pracujeme pro seriózní kvízovou soutěž.
Neumíš vymyslet něco těžšího?
Co jsi mi přinesl tentokrát?
Už je to připravené.
„Sachrův dort, 1832.
„Kníže Metternich chtěl podat
„významným hostům výjimečný dezert. Šéfkuchař byl nemocný,
„a tak si šestnáctiletý Franz Sacher musel něco vymyslet.
„Po letech jeho syn Eduard recept
„jako učedník vylepšil a později také podával ve svém hotelu.“
-Prima. -Ten obchodník se šampaňským?
Nevymysleli ho k Metternichovým narozeninám?
-Nebyla to Anna Sacherová? -To byla vnučka, co hotel pozvedla.
To je ono. Přesně ve tři u Sachera.
První šumivé víno pro knížete Metternicha vyrobil Johann Söhnlein.
-Můžu si s tebou promluvit? -Můžeš.
-Teď. -Jistě.
Nové město, nová inspirace. Vždycky říkáš: „ Přemýšlej jinak. “
Ale to musí člověk taky... jinak žít.
Kde je pohřben Beethoven?
Kde Freud napsal svůj převratný Výklad snů?
V kterém evropském městě natočil Orson Welles film Třetí muž?
To byly otázky nanejvýš za 400 euro.
Dobře.
„Napadnout“ znamená v rakouské němčině a) napadnout, b) dotknout se,
c) nepoužívá se, d) napadnout i dotknout se.
Tak dobře.
Zkusíme to, ale...
navíc budeš ověřovat všechna fakta,
a to bez nároku na přesčasy.
A když se ještě jednou opozdíš, máš s Vídní utrum.
Platí.
To doufám.
Je to prosté.
Budu čekat každý den u Sachera, dokud nepřijde na narozeniny.
To je úplně ujetý.
-Chtěls přece, abych se odstěhoval. -Ale ne do Vídně. To je pitomost.
Pravděpodobnost, že ji potkáš, je nulová.
Rok má 365 dní. Jednou narozeniny musí mít.
První den je pravděpodobnost 365 k jedné.
A každý den se zlepšuje.
Předpokládejme, že ji potkáš po 365 dnech.
To už nebude tvá vysněná nebo bude mít jiného.
-A promarnil jsi celý rok. -A když je to ta pravá?
Nechci dalších 70 let litovat, že jsem byl líný jeden rok čekat.
Sedmdesát k jedné.
Sedmdesát k jedné? To jsou šílený počty.
Mně to přijde romantické.
Je to šílený a ujetý.
-Dělá to z lásky. -Myslel jsem, že jsi na mé straně.
-Ty bys to pro mě neudělal? -Ne.
Leno, počkej! Tak jsem to nemyslel.
Přejete si?
Rád bych do kavárny Sacher.
To musíte ven, doprava a za roh.
-Děkuji. -Prosím.
Kam se cpe? To je ale drzost!
Počkat! Kam máte tak naspěch?
-Chtěl bych Sachrův dort a kávu. -Nejste první ani jediný.
-Máte rezervaci? -Ne.
Tak se prosím postavte do fronty.
Můžu se podívat? Možná tam na mě někdo čeká.
Buď na vás čeká, nebo ne. Žádné možná.
-Je to důležité. -Všechno je důležité.
Pro mě je důležité soukromí mých hostů.
-Pokud byste... -Schwartzi!
Ruku líbám, milostivá. Váš stůl je připraven.
Co se děje?
Ten mladík nemá ani rezervaci, ani trpělivost.
Ať si sedne ke mně.
Mladá společnost je osvěžující.
Nepřála byste si trochu lepší společnost?
O tom, co si přeji, pořád ještě rozhoduji sama.
Děkuji, Schwartzi.
Myslím, že si ani nechce sednout.
Posadí se. Prosím.
Děkuji.
Moji kávu a noviny.
Prosím.
Ale Schwartzi!
Nevezmete objednávku od toho mladíka?
To jsou způsoby.
Přejete si?
-Sachrův dort a kávu, prosím. -Jsme vídeňská kavárna.
Tady nemáme prostě kávu,
ale široký výběr nápojů obsahujících kofein.
Tak si dám kapučíno.
Takže mélange.
A celý dort.
Ne, jeden kousek.
-Děkuji, Zoro. -Prosím.
Dřív se tu scházela smetánka.
Dnes už skoro jen turisti.
Jste turista?
Nejsem turista. Jsem Karl. Arendt.
-Franziska Sawallischová. -Prosím!
Děkuji, Zoro. Jste velmi laskavá.
Není zač, paní Sawallischová.
-Poprvé? -Poprvé jím pravý Sachrův dort.
Poprvé je to nezapomenutelné.
Poměřuje se tím pak vše ostatní. Užijte si to.
Lahoda.
Je to znamenité nebo úžasné nebo je to sen.
Ale lahoda? Prosím vás!
Je to sen.
Prosím.
Mohu si zamluvit stůl na zítřek?
Nejlépe u tamtoho pána.
Ten mi stůl v životě nedá.
Seděl jsi s paní Sawallischovou, takže to nebude snadné.
Bez obav.
Nějak to zařídím, ale psst. Jméno?
Karl Arendt.
Dobře.
-Ahoj. -Čau.
Já jsem Karl.
-Čekáme na někoho? -Jo, čekáme na Uda.
Hned tu bude. S ním sis mailoval.
Ale ty nejsi žena. Nebo mi něco uniká?
Člověče, Udo!
Už ani nepoznáš chlapa od ženský?
Ale je to Němec, to jo.
Ne, v e-mailu bylo Karla Rendtová.
Už jsme tu tři chlapi. Potřebujeme trochu estrogenu.
Neblbni. Můžeme ho vyzkoušet.
Jen musí správně odpovědět.
Jak si najdu dobrou ženskou?
Dobře.
Můžeš se nastěhovat, ale jen když odpovíš na jeho otázku.
Na jakou otázku? Nemluvím norsky.
Norsky? Je z Vorarlbergu.
No jo, vy Němci potřebujete k našim filmům titulky.
Jak si má Hirs konečně najít ženskou?
Jak ji najde Hirs, to nemůžu říct, ale...
já čekám každý den u Sachera, dokud se neobjeví.
Zbláznil se, nebo je to německý humor?
Možná je úplnej magor.
Nebo je fakt v pohodě!
Nenechá si koukat do karet. Musíme si na něj dávat bacha.
Vítej, spolubydlící.
-To je Hirs z Vorarlbergu. - Nazdar.
-Raúl z Vídně. -Ahoj.
A já jsem Udo z Burgenlandu.
Můžeš se nastěhovat. Tvůj pokoj je tam.
Pojď, než začneme rezivět.
Běž.
KUB KNOWLEDGE ZÄKET INTRANETOVÝ SOFTWARE
NEJSTE PŘIPOJENI K INTERNETU
Zažil jsem nebezpečí, dřinu i nástrahy
Už jsem tady
Milost mě bezpečně dovedla až sem
A milost mě dovede domů
To opravdu musím zdůraznit. Musíme si promluvit s partnery.
-Hirsi. -Omluvte mě na chvíli.
Nejde mi internet.
Udo.
Tak jo. Tenhle je dobrej. Kůň...
-Jo! -Internet nefunguje.
Router dovolí jen tři připojení. Jinak je moc pomalý. Musíš počkat.
Mám důležitou lhůtu. Šéf mě zabije.
To znám.
Dveře.
NEJSTE PŘIPOJENI K INTERNETU
Je tady přece wifi?
Ale dnes je síť celý den mimo provoz.
Pardon.
-Haló. -Hned jsem tam.
-Máte wifi? -Ano.
Máme koláč.
Dobře.
Ne, to je heslo. „Mamekolac“, všechno dohromady.
Jasně.
Hej!
Baci. Promiň.
Nechtěla jsem ti šlápnout na ocas.
Ty mi moc nepomůžeš, co? A ty ses jen díval?
Já... My se přece známe.
Co?
Potkali jsme se před pár dny na nádraží.
Byly v troubě moc dlouho.
Fakt? Myslíš?
Jo.
To není možný.
-Jen ses díval, jak mi krade makronky. -Jen jednu.
A teď mě poučuješ ohledně pečení?
Přece to není moje vina. Když už, tak je to půjčka za oplátku.
A za co jako? Nic jsem ti neudělala.
-Kvůli tobě jsem propásl životní lásku. -Kvůli mně určitě ne.
Nebýt tebe a tvého hafana, nejsem tady, ale někde v sedmém nebi.
Víš co? Běž si hledat to svoje sedmé nebe.
Tady asi není.
Zase vy.
Mám rezervaci.
-To těžko. -Rezervoval u mě.
Děkuji.
Prosím.
-Co si dáte? -Sachrův dort a mélange.
Hned to bude.
Chodíte sem každý den?
To byste měl ochutnat štrůdl.
Sachrův dort, mélange a voda.
Děkuji.
Ještě ne.
Pryč s tím.
Chceš být mojí ženou?
Ano!
Snad se nerozpláčete?
Není to jako ve filmu?
Doufejme, že bude mít šťastný konec.
Tohle je šťastný konec.
Tohle? To je teprve začátek.
Čau.
Tak co? Byla tam?
Co?
U Sachera. Byla tam?
Ne, nebyla.
Škoda. No jo.
Zítra je pravděpodobnost 364 k jedné.
Tři ku 365.
Přijde mi to hodně staromódní.
Ale taky fakt hezký.
Díky.
Víš co? Třeba bych to měl taky zkusit.
Neříkej ostatním, že umím normálně německy.
Dobře.
Karle, museli jsme na poslední chvíli změnit otázky.
Ověř to do osmi ráno.
Co je „ Tschercherl “?
a) české dítě, b) obyčejná kavárna, c) vášnivý polibek, d) malé pivo.
NEJSTE PŘIPOJENI K INTERNETU
Vážně?
Promiň, není to, jak to vypadá.
Neměl jsem kam jinam jít.
Pojď dál. Venku mi blokuješ vchod.
Co tady tak brzo děláš?
Zachraňuju ranní ptáčata, co potřebují kafe.
A ty? Bezdomka s notebookem jsem ještě neviděla.
-Bezdomka? -Člověka, co je bez domova.
Nejsem bezdomovec. Doma nemáme internet. Můžu?
Mobilní hotspot?
Vyčerpal jsem datový limit.
Hele, dodělám svou práci a už mě nikdy neuvidíš.
Kdo řekl: „V kavárně najdete lidi, kteří chtějí samotu, ale potřebují společnost“?
Promiň, nechtěl jsem tě vyděsit.
To nic.
Když peču, zapomenu na svět.
E-MAIL BYL ÚSPĚŠNĚ ODESLÁN
Hotovo.
-Promiň, že jsem tě tak přepadl. -Tady máš něco na památku.
-Díky. -Není zač.
Servus!
Ahoj.
-Jdeš pozdě. -Stýskalo se ti, že jo?
Měl jsi to vyzvednout včera.
Musela jsem zavřít a doručovat se psem.
Včera, dnes, zítra.
Sušenkám je to buřt.
Makronky jsou z bílků, nechlazené vydrží 24 hodin.
V ledničce nanejvýš tři dny.
Pak se bílek rozloží a hrozí dokonce salmonela.
Sleduješ moc pořadů o vaření.
Ne, vědomostních kvízů.
-Aha. -Jo.
Však mě znáš. Jsem spontánní. To na mně miluje.
Tak moc, že jsem to skončila.
Dobrá, Alberte, nezapomeň ho pravidelně venčit. A přiveď ho v pondělí.
Ne v úterý, ne ve středu, ale v pondělí. Jasný?
-Ať je na tebe spoleh. -Je na mě spoleh.
Dřív nebo později se k ní vždycky vrátím.
Nejsem šosák, co má všechno naplánovaný.
Ani tady panáček od kvízů nemá každej den naplánovanej.
Každý den přesně ve tři chodím k Sacherovi.
Ten se nepočítá. Je to Němčour.
Tak jo, Alberte. Díky. Baci!
Pojď, Baci.
Tak zatím.
-Promiň, nemyslí to zle. -Tvůj bývalej?
-Fakt každý den chodíš k Sacherovi? -Jo.
Kvůli té, za kterou jsem byl na nádraží. Vím o ní jen to, že tam ve tři chodí.
Ale ne!
Zase jsi to spálila?
Ne, akorát!
Chceš ochutnat?
Můžu si vzít s sebou? Určitě jsou lah... jako sen.
Klidně sem zase přijď. Nevadí mi, když tady pracuješ.
-Já jsem Karl. -Miriam.
Už musím.
Chodíš sem kvůli mně, viď?
Neboj, ten výraz znám.
-Na někoho čekáš, viď? -Ano.
Dnes mám dobrý pocit. Určitě přijde.
-Jako obvykle? -Prosím.
Žádnou mélange. Pokaždé si dává kávu se šlehačkou.
Nebuďte na něj tak přísný. Taky jste býval mladý.
S prominutím, pořád jsem trochu mladý.
Vy, a mladý? A co jsem pak já?
-Prosím. -Nadčasově krásná.
Jste starý lichotník.
Mladý lichotník.
-Podívejte. Dělá to perfektně. -Děkuji.
Ale voda je na špatné straně.
-Teď je to správně. -Děkuji.
-Můžeš jít. -Ano, promiňte.
Jinak se nic nenaučí.
Zítra určitě.
PŘIPOMENUTÍ
Zítra určitě.
ÚSPĚŠNĚ ODESLÁNO
Nevzdávej to. Ona přijde.
Sedm eur. Děkuji.
-Díky. Pěkný den. -Dík, na shledanou.
To cinkání mi jde na nervy.
Ty té jeho historce věříš?
Proč ne? Posledních pár dní odešel vždy přesně ve 14:30.
Jestli chodí denně k Sacherovi, musí si taky něco objednat.
Není to laciné. Ani efektivní.
Nashle.
-Čau! -Čau!
Jestli ji fakt chce najít, je tisíc lepších způsobů.
Facebook, Instagram. Jen si to vymyslel.
Tak je to pravda. Musela jsem to vidět na vlastní oči.
-Jestli přijde, musíš odejít. -Vzrůšo. Jaká je pravděpodobnost?
Dnes 5,7 procent.
Tak to se ani nebudu svlékat.
To je ona?
Nevím.
Co to bude?
Malou kávu s mlékem , prosím.
Nejsem jeho zbožňovaná.
Hned to bude!
Jak vypadá?
Hezká.
Hezká?
-Co to znamená? -Prostě hezká.
Ale je malá, nebo vysoká?
Tlustá, hubená, blondýna, bruneta? Jaké má oči?
Ty nevíš, jaké má oči?
Každá žena je krásná svým způsobem. Na barvě očí nezáleží.
Můžu ochutnat?
-Dobrou chuť! -Díky.
Co je na ní tak zvláštního?
Nedokážu to logicky popsat. Byl to spíš...
pocit.
Třeba přijde zítra.
-Cítím se trochu provinile. -Vážně?
Kvůli Bacimu a mně jsi ji zmeškal, a teď musíš věčně čekat u Sachera.
-Jsou horší místa. -Stejně bych ti chtěla pomoct.
Abys našel Vídeňačku, potřebuješ Vídeňačku.
-Dobře. -Dobře?
Tak jo.
-Carolo, já jdu. -Jo.
Nevyšiluj, lidi se vždycky potkají dvakrát.
Jak to, že toho víš tolik o makronkách?
-Byla to otázka za 300 eur. -Jsi fanoušek kvízových pořadů?
Fanoušek ne, je to má práce.
-Cože? -Jo.
-Vážně? -Vymýšlím otázky.
A všechno si pamatuješ?
Všechno si nezapamatuješ, ale něco ti v hlavě uvázne.
Přítok Dunaje na čtyři.
-Lech. -Isar.
-Naab. -Vils.
-Roth. -Blau.
-Egau. -Elta.
-Breg. -Băran.
Günz.
-Rodl. -Melk.
Co byly nejabsurdnější otázky?
Že Bleší valčík vůbec není valčík, ale polka.
Aha.
Nebo že všechny naše vlasy vyrostou za měsíc o kilometr.
Tvoje asi míň, ne?
Nedávno jsem četl, že v erotických románech pro ženy
jsou zdaleka nejoblíbenější chirurgové, miliardáři, piráti, upíři a vlkodlaci.
Potvrdila bys to?
Jako žena?
Ctnostné, čisté ženy zkrotí nedostupné mužské bytosti.
-Nejde o zkrocení. -Ne?
Nechci mít někoho, jak si ho představuju.
-Ale? -Člověk musí druhého vidět, jaký je.
Ne co si přeje nebo vysní, ale jaký opravdu je.
Jen pak může milovat.
-Můžu to otevřít? -Jistě.
Co je to?
Optimista.
-To je dobré. -Díky.
Pořád na něj děláš oči.
Blbost.
-Karle. Ahoj! -Jo, jsem tady.
Cože? Ano, je to C.
Ahoj.
-Prima kára. -Žádná kára. To je Ida.
-Narovnej je. -Víc?
-Jo. - Dobře.
-Haló. Miriam. -Otevírám dveře!
Haló!
-Tak zítra určitě. -Ano.
Miriam, víš...
Ahoj.
Tak co?
Kdo byl poslední rakouský císař? a) Karl Otto
Pojď!
-Jo. -Máš to?
Tak jo, nový důkladný plán. Sociální média.
-Prosím tě. -No tak.
-Úsměv! -Když jím?
-Úsměv! -Počkej.
Zveřejníme fotky a hashtagy, kde jsi byl.
Nakonec to uvidí.
Potřebujeme jméno pro tvůj blog.
Když, tak...
„Pan Před úsvitem hledá slečnu Sachrdortovou.“
Pan Před úsvitem?
Můj oblíbený film. Neznáš ho?
O čem je?
Dva lidi se potkají ve vlaku a stráví spolu jeden den ve Vídni.
-A zamilují se do sebe. -A dál?
Dál nic. Jsou zamilovaní.
Musíš ho vidět.
Počkej. To je tvůj oblíbený film?
Dva lidi se zamilují a tím to končí.
Jako asi 90 procent všech romantických filmů.
Je to dokonalý konec.
Je hezčí představovat si, jak to je dál.
Proto jsi za ní jel?
Ale láska není sen.
Je složitá. Ale tím hlubší a krásnější.
Co dál?
Byl jsi už někdy mimo Vídeň?
Nechci to riskovat.
Tak se podíváme na kraj města.
-Tohle je kraj města? -Pro některé lidi jo.
Vídeň je prima.
-I když Vídeňáci jsou docela nevrlí. -Není to v Berlíně stejné?
Občas skoro zapomínám, proč tu jsem.
Pořád se něco děje a pak...
jsou čtyři hodiny, zaplatím a zase to vím.
Začínám mít strach, až fakt přijde.
-Jestli vůbec někdy přijde. -Co jí řekneš?
Pravdu.
Že na ni už sto dní čekáš?
Co jiného mám říct?
Něco vtipného. Buď spontánní.
A mám k tomu hrát na kytaru?
Buď svůj.
Pojď, nacvičíme si to. Představ si, že jsem ona.
Ale ne.
Tak jo.
Když chceš koktat nějaké blbosti, až bude před tebou stát, tak prosím.
Je to tvoje šance.
Dobře.
Karle. To je překvapení! Co tady děláš?
Tomu bys nevěřila. Pamatuješ na Berlín?
Ztratil jsem tvoje číslo.
Vím o tobě jen to, že sem chodíš
na své narozeniny na Sachrův dort.
A vím, že to zní naprosto šíleně...
ale když jsem tě potkal, věděl jsem, že mi změníš život.
A že budu navždy litovat, když tě už nikdy neuvidím.
A nikdy se tě nezeptám, jestli cítíš totéž.
Proto jsem tady.
Protože na tebe čekám.
-To je moc, že jo? -Ne.
Je to upřímné, odvážné a... Jestli to cítí stejně, proč to skrývat?
Musím k Sacherovi.
Jak dlouho to ještě pojede?
Dej mi své číslo. Pošlu ti ty fotky.
Nechci ji hledat přes sociální média. Ahoj!
Tak jo. Čau!
Karle!
Hej!
Je to jen jeden kousek.
Schwartzi, a co váza?
Kde roste kala... Kdo má kalu...
Kala... Nic mě nenapadá.
Její Tosca z roku 1953 je nepřekonatelná.
-Maria Callasová. -Aha.
Já myslel květinu Calla palustris. Ďáblík bahenní.
Ale věděls, že se rozhádala s Karajanem,
a proto v životě vystoupila ve vídeňské opeře jen třikrát?
Třikrát! To je ostuda!
To je dobré.
Kolikrát okouzlila Maria Callasová
vídeňské publikum? Otázka za 8 000 eur.
Je to tak snadné?
Schwartzi, nedávejte všechny červené tam.
Dejte tam taky zlaté.
Milostivá, už byste měla vědět, jak má náš stromek vypadat.
Já to vím, ale zdá se, že vy jste zapomněl.
Nechte prosím pár červených na tuhle stranu.
Milostivá, vždycky nejdřív zdobím jednu stranu a pak druhou.
Jinak bych pořád musel lézt nahoru a dolů
a štafle posunovat.
Už to nezvládnete? Tak zavoláme Toniho. Toni!
Stromek strojím vždycky já.
A to s citem.
Ale bohužel bez vkusu.
Karle, řekněte mu prosím, jak to vypadá.
Vypadá to dobře.
Vidíte, paní Sawallischová, dokonce i jemu,
který nemá žádný vkus, se to líbí.
Schwartzi, buď ho ozdobíme podle mého, nebo jdu pryč.
Sacher, mélange a voda.
Co děláš, mi přijde skvělé.
Že na ni čekáš.
Svět potřebuje víc romantiků, kteří jdou za svým snem.
Dnes určitě přijde.
To říkáš každý den.
Dnes to myslím vážně.
Dobrou chuť!
Tak ten pan Schwartz...
Jsem Georg Aigner, ředitel hotelu Sacher.
Karl Arendt.
Tento mladík sem už sto dní chodí a čeká na svou životní lásku.
Neuvěřitelná oddanost.
Tradice u nás hraje velkou roli.
Chtěl bych vám za vaši věrnost poděkovat malou pozorností.
Toni.
Předávám vám poukázku na jednu noc v našem hotelu.
Včetně večeře při svíčkách pro dva.
Děkuji!
Vaše dnešní návštěva jde také na účet podniku. Nyní mě omluvte.
Těšilo mě.
Noc v hotelu Sacher bych si taky nechala líbit.
Jestli se neukáže, můžeš vzít mě.
Lásku nemůže člověk hledat. Najde si ho sama.
Trik je v tom...
Nechci vás nudit.
-Mluvím jako nějaká stařena. -Vůbec ne.
V čem spočívá ten trik?
Nepropást ji, když si člověka najde.
To si zapamatuju.
Pojďte.
Můj muž, moje životní láska.
A kdo je ta okouzlující dáma?
Málem jsme se nevzali.
Protože jsme se propásli.
Byl můj nejlepší přítel,
než se stal mou životní láskou.
Byl dirigentem v opeře.
Byla jsem na všech jeho představeních.
Opera může být hrozná.
Ale když je dobrá...
z nebe se snese anděl a políbí vám duši.
V opeře jsem nikdy nebyl.
To je nemožné. Obstarám vám lístek.
To není nutné.
Je to velmi nutné. Počkat, co teď dávají?
Toscu. Zítra v sedm.
Dobře.
Mohl bych dostat dva lístky? Samozřejmě je zaplatím.
Moje kamarádka miluje operu.
Kamarádka?
Nashle zítra.
Matzi?
Co vlastně děláš, kromě toho, že jíš dorty?
Sháním tě už celé dny.
Strávíš Vánoce v hotelu?
-Když budu muset. -A co máma?
Nic po nás nechce, ale Vánoce jsou pro ni svaté.
Nemůžu to vzdát. Jinak by to bylo všechno k ničemu.
Prostě nemůžu.
Přijedu.
Cože? Ne! Matzi.
-Kávu, prosím. -Jistě.
-Ahoj. -Ahoj.
Vůbec jsem ti nepoděkoval za pomoc a že tu můžu pracovat.
To je fakt.
Proto mám dnes na večer lístky do opery.
Není to Callasová, ale je to Tosca.
Opravdu? To je... Musím se podívat, jestli má Carola čas.
Myslel jsem, že půjdeme spolu.
My dva?
No...
Nemyslel jsem to jako rande.
Nic jeden od druhého nečekáme. Platonické rande?
Jestli nechceš, nevadí. Stejně mě už asi máš plné zuby.
Ale ne, ráda.
-Jo? -Ano.
-Sejdeme se u vchodu? -Dobře.
-Tak jo. Těším se. -Bezva.
Tak zatím.
To nic.
Čau.
-Servus. -Kapučíno.
Vypadáš dnes šik. Neřekls mi, že máme rande.
No jo. Paní radová!
-Děkuji, Toni. -Prosím.
Ne, byl to dárek.
Děkuji.
Snad nechcete jít do opery takhle?
-Ne? -Ne.
To nemůžu přijmout.
Nesmysl. Pošlete mi sem Schwartze.
Proč bydlíte v hotelu?
Prádlo, úklid a vaření, to nebylo nikdy nic pro mě.
Jiní jdou do domova důchodců, já do Sacheru.
A když mě chce někdo navštívit, je tu dost volných pokojů pro hosty.
Tak stará přece nejste!
Přijde čas, kdy je hezčí jen vzpomínat.
Tady jsem prožila nejkrásnější chvíle.
Ty oslavy premiér. A ty svatby!
Vstupte.
To je pěkné, že jste přišel, Schwartzi.
Když mě pět minut před koncem směny nezavoláte,
mám cestou domů zvláštní pocit.
-Smutek. -Blaženost.
Není čas na řeči, opera nečeká. Nemáme čas.
Co tu ještě chybí?
Gentleman do smokingu.
-Velikost bot? -Deset.
Já mám také desítky, ale...
Fešák.
Tady se dal někdo do pucu.
Vypadáš kouzelně.
Když už jde člověk do opery.
Mám tady poznámky k ději, jestlis neměla čas...
Karle, jdeme do opery, ne na zkoušku.
Má to tři dějství...
Bylo to tak smutné a krásné!
Kdybych měla umřít, taky při tom chci zpívat árii.
Radši bych měl šťastnější konec.
Císař Josef II. nařídil, že v Burgtheatru
nesmějí mít smutné konce,
aby nedeprimovali diváky. Vídeňský konec.
-Ten Josef byl borec. -Jo.
Máš hlad?
-Po opeře se chodí na buřta? -Je to tradice.
Co si dáš?
-Klobásu. -Nech to na mně.
Dvě fajnový klobiny, chlebík, plnotučnou a dvě v plechu.
Můžete si objednat jen to, co je na menu.
Tak dvě klobásy s chlebem a hořčicí a dvě piva.
Vždycky mluvíme jen o mých snech.
-Co tvoje sny? -Sny?
-Mám přání. -Přání?
Například?
Třeba jednou jít zamilovaná bruslit do Central Parku.
-Ne! -Ale ano!
Nebo menší přání, jako dvě židle, co jsem viděla, do kavárny.
Chceš je vidět?
Jen potřebuju, aby mi je někdo pomohl vyzvednout.
Máš mě.
-Odvážíš se za město? -S tebou ano.
-Když se vrátíme do tří. -Slibuju.
-Je ti zima. -Trochu.
-Musím jít. Mám práci. -Dobře.
-Ale bylo to fajn. -Fajn.
Neměli bychom si to zopakovat?
-Já jdu tam. -Já taky.
-Ne, na druhou stranu. -Tak jo.
Kde je má bunda?
Zítra.
VÍDEŇSKÁ STÁTNÍ OPERA TOSCA
-Prosím. -Děkuji.
Víš, že miluje jinou.
Každý den čeká u Sachera na ni, ne na tebe.
Je mi líto, ale výlet na tom nic nezmění.
Díky.
-Poslouchej... -Ta cesta zítra... Povídej.
Můžu říct Albertovi. O nic nejde.
Albertovi? Ne, pojedu.
Ale je to za městem.
To stihneme.
Dobře, tak zítra.
Nashle zítra.
Mám něco pro kluky.
Děkuju.
Musíš se za ním pořád tak dívat? Já to drama nesnesu.
Nemůžeš ho mít! Hotovo šmytec!
Jsou jiní milí chlapi, co čekají jen na tebe, v...
-Sassu! -V Sassu! Pojď, bude to zábava.
Bolí mě, když tě každý den vidím takhle.
-Dobrý den! -Dobrej!
Ten se babičce do bytu nevejde.
Nějak to už uděláme.
Ne, jak se tam může vejít?
Bude to v pohodě.
-Tak co? -Ahoj!
Proviant a 250 eur.
Super.
-Nechceš si obléct něco teplejšího? -Vždyť je to jen pár vloček.
-Netopí to, ale jak chceš. -Funguje to?
Ano.
-Jedeme? -Jedeme.
-Na dálnici to upadne. -Klid.
Drž mě za ruku, nenech mě spadnout
Jsi tak galantní
Nikdy jsem se tak necítila
Ukaž mi nebe, přiviň mě k sobě
Až nebudu moci popadnout dech
Ukaž mi nebe
To je super.
Můžeš zastavit? Potřebuju čůrat.
Jo.
Dobrá.
-To bolí. -Promiň.
Dobře. Vzdávám se.
-Měli bychom jet. -Jasně.
-Díky, žes mě vzala s sebou. -Jo.
No tak, Ido, to ne!
Teď ne!
Zatlačím.
Je to něco jiného.
Už se ti to stalo?
Ida je stará dáma. Má svoje mouchy.
-Spojka... -Karle, prosím.
-Musíš... -Zvládnu to, Karle.
-Jen mě nech... -Karle, prosím!
Dobře, rozumím.
Ano, děkuji.
Odtahovka tu bude za dvě hodiny.
Dvě hodiny? To budou tři odpoledne.
Do prdele!
V zimě na venkov v takové plechovce?
„Vrátíme se včas. Slibuju.“ Nejsem blbec?
Je to ztráta času!
-Jedete do Vídně? -Ne.
Dám vám 150 eur, když ho zavezete do Vídně.
Miriam, co to děláš?
-Zařizuju, abys byl včas zpátky. -To je Němec?
Dvě stě padesát.
To by šlo.
Jako obvykle?
Ne, dnes si dám štrůdl.
Dobře.
Štrůdl bohužel došel. Tak zase Sacher?
Hlavu vzhůru. Určitě přijde.
Mélange, pane?
Dnes ne, děkuji.
Vzpomněl jste si na moje boty?
Promiňte, uvíznul jsem ve sněhu. Přinesu je zítra.
Vše v pořádku?
Dáš si espresso ?
Nechci velkou kávu ani kávu se šlehačkou, ani mélange!
Dneska pro změnu
jen kousek originál Sacher dortu bez pití.
A jestli ještě někdo řekne, že zítra určitě přijde, tak se neznám!
Nóbl, ale zdá se, že luxus náladě nesvědčí.
Matzi!
-Tady jsi strávil sto dní. -Víc než sto dní.
Zůstaneš dalších sto dní?
Mám o tebe starost, Karle.
Jsem v pohodě.
Komu to namlouváš? Jsi můj mladší brácha. Znám tě.
Jsem v pohodě.
Jak dlouho ses snažil, abych zase chodil?
Kolikrát jsi mě vyhodil z vozíku?
Snil jsi, že prostě začnu zase běhat?
Co tím chceš říct? Že to člověk nemá zkoušet? Nemá snít?
Když jsi z toho snu tak šťastný, že tu křičíš na personál...
K většině nehod na horolezeckých výpravách nedochází cestou nahoru, ale dolů.
Nevědí, kdy to mají otočit.
Občas ani nevím, jestli ji chci potkat.
Nebo jen dostat z hlavy to „co by, kdyby“.
Jestli si jsi jistý, že ona je tvá životní láska,
tak zůstaň.
Jestli ne, buď chytřejší, než ti mrtví horolezci. Vrať se.
Jaký je vídeňský noční život? Slíbil jsem Leně, že si vyrazíme.
Asi vím, koho se zeptat.
Prima.
#PANPREDUSVITEMHLEDASLECNUSACHEROVOU
SASS CLUB dnes večer?
Máš pravdu! Vyrazíme si!
Fakt. Vždycky jsou tam nejhezčí holky.
Nemůžeme mluvit o něčem jiném?
Vždycky jde o holky. Ty vysedáváš kvůli holce u Sachera.
V pohodě?
Udo fakt válí.
To umím taky.
Raul je fakt...
-Miriam. -Karle.
Vy se znáte? Snad nejsi... Je to ona?
-Ona? -Ona?
Tvoje vysněná.
-Ne, není. -Ne, to nejsem.
-Jsme jen kamarádi. -Jo, kámoši!
Pojď tancovat. Postáváš už dost dlouho.
Úplně sama. Na mraze.
Jo, na co čekáme?
Miriam, ohledně dneška...
Doufám, že ti ta cesta stála za to.
Tvůj brácha je borec.
Jo.
-Hele, ty a Miriam... -Jsme jen kamarádi.
Takže ti nevadí, když u ní zkusím štěstí?
Drž mi palce!
Auto zase v pořádku?
-Je auto v pořádku? -Ne.
Dáš si něco k pití?
-Nemůžeš mě nechat na pokoji? -Chci se omluvit.
A co z toho mám? Chceš se cítit líp?
Napadlo tě někdy, jak se cítím, když každej den běžíš k Sacherovi,
abys čekal na svou vysněnou dokonalou ženu?
Fakt myslíš, že budu pořád dělat, jako by nic?
To už nemůžu a nechci.
To je pro mě ztráta času.
Tak jsem to nemyslel! Čas s tebou není ztracený.
Dnes odpoledne to vypadalo jinak. Co se změnilo?
-Karle, čekala jsem dost dlouho. -Počkej, Miriam!
Pospěš si, abys zase nepřišel pozdě.
Karle, co že jsi tak brzo vzhůru?
Včera jsem se choval nemožně. Odpusť mi.
Každý má občas špatný den.
Všechno v pořádku?
Mám nápad. Pojď se mnou. No tak.
Když je mi smutno, jdu sem.
-Inspiroval jsi mě. -Jak?
Dala jsem výpověď.
Cože? Proč?
Vždycky jsem chtěla cestovat. A teď budu.
Ukázals mi, že člověk musí jít za svým snem.
Ahoj.
Tady je náš... Jak jste to říkali?
Ublížený hošík.
Díky, žes nám přenechal postel.
Hele!
To není možný! Udo, podívej! Honem!
Karl je v novinách.
Tvých 15 minut slávy.
-Čte ty noviny hodně lidí? -Jo, ale nepřiznají to.
-Je jich dost. -Tak to se brzy objeví u Sachera.
-A Miriam? -Kdo je ta pravá?
Nadýchaná Miriam, nebo sladká dívka od Sachera?
-To je fuk, dáme to na zeď. -Boží nápad.
Karl z Berlína? Jsi to fakt ty?
A ty jsi?
Nini! Nezavolal jsi mi. Teď vím proč. Budeš dnes zase u Sachera?
Ano, v 15:00 jako každý den. Uvidíme se?
To je šílený! Jo, přijdu. Tak zatím.
Děkuju...
-Ahoj. -Ahoj.
-Chceš jet pro ty židle? Mám tvoje peníze. -Jsou pryč.
Můžeme si chvíli v klidu promluvit?
Mám práci. Nemůžu kvůli tobě...
Chci ti říct jen jednu věc. Pak mě můžeš ignorovat.
-Já jsem se... -Co?
-Ahoj! Jsem tu pozdě? -Ne.
-Raúle. -Byla to skvělá párty, že jo?
Ida je v dílně a já potřebuju auto. Raúl mi pomáhá.
Proč nic neřekneš? Mohli jsme jet spolu.
Už je tři čtvrtě na tři. Přijdeš pozdě.
Dej mi klíčky. Svezu tě.
-Ta ví, co chce. -Jo.
Tak co? Můžeme si promluvit po cestě.
-Miriam... -Podívej!
Karle, to jsi ty!
Tvá vysněná dívka na tebe čeká u Sachera.
-Nechci tam. -Každý den přijdeš domů, smutný...
Nikdy nepřišla. Tak smutný.
Miriam, chtěl jsem ti říct...
To je vzrůšo.
Tak dlouho jsme bojovali a trpěli pro lásku.
Jeden za všechny a všichni za jednoho
Prosím, vyslechni mě!
Miriam, zastav. Vždyť nás zabiješ!
Máš v hlavě nasráno?
Dejte si vodjezd.
Takový nasazení.
-Bez nás ji nikdy nenajdeš. -Ale já k Sacherovi nechci!
-Jak to? -To se ti snažím celou dobu říct.
Ale jestli ti na tom tak záleží,
že nás kvůli tomu málem zabiješ, tak dnes ještě půjdu.
Ale jen abych se rozloučil.
Dej mi prosím svoje číslo. Pak si v klidu promluvíme.
Právě dnes.
Měl jsem tě požádat už dřív.
A hned uložit!
Pak ti zavolám.
Jo.
Myslíš, že ji konečně potká?
Nemyslím, vím to.
Pán má rezervaci.
Ne...
Karle!
Nini.
Tady jsi na mě víc než sto dní čekal.
Není to šílené?
To jo. Ale velmi romantické.
No...
Ještě šílenější je...
Dnes jsem chtěl přijít naposled.
Nepočítal jsem s tím, že tu dnes budeš.
-Domluvili jsme se. -Domluvili?
Psali jsme si na Instagramu.
Miriam.
Když jsem na tebe čekal, poznal jsem nové lidi.
Tohle město a všechno... Změnilo mi to život.
Díky tobě jsem ji poznal.
Takže do mě nejsi beznadějně zamilovaný?
Je mi líto.
-To jsem ráda. -Proč?
Nemusím ti teď zlomit srdce.
Nezavolal jsi. A mně čekání moc nejde.
Nejsem taková romantička. To je fuk...
Taky jsem se zamilovala.
Johnny Depp, nový model?
Jak to víš?
Nechtěla jsem mu lhát. A taky mi ukázal ten článek.
Proč jsi vůbec přišla?
Chtěla jsem tě ještě jednou vidět.
Taky jsem nechtěla, abys čekal na moje narozeniny.
Kdy vlastně máš narozeniny?
Dvacátého čtvrtého srpna.
Ráda jsem tě zase viděla, Karle.
Měj se.
To snad ne! Dala mu košem.
Přinesu mu kousek dortu. Čokoláda vždycky pomůže.
To nebude nutné. To nebyla ta pravá.
-Ne? -Ne.
MIRIAM TELEFON: 00 000000
Tak do práce!
Nemůžete dávat pozor?
Ahoj.
-Je tu Miriam? -Ne.
-Dáš mi její číslo? -Ne!
Nechám jí tu svoje číslo.
Myslela jsem, že je to jasné. Měl jsi šanci a propásl jsi ji.
Tak čau.
Čau.
Tak si vsadíme.
S kým se dá Karl dohromady?
Velká láska s holkou od Sachera.
Je to risk, ale beru to.
-Ne, Miriam. -Co?
-Na to je pozdě. -Dobře.
Tak to máme 10, 20, 80, 85 eur...
Co?
Ticho! Ano, přišla.
Ale už má jiného.
-Ale to nevadí, protože... -Miriam!
Už se mnou nechce nic mít.
-Takže to můžu prubnout? -Neštvi.
-Raúle! -Dělám si srandu.
-Ale není to vtipný. -Není.
Tak zítra pojedeme domů.
Jo.
Je čas vrátit se domů.
Užijte si pobyt ve Vídni.
Je velmi hezká. Děkuji.
Promiňte, že je vracím až teď.
Děkuji.
Lepší pozdě než nikdy.
Musím vám vyslovit uznání. Vaše vytrvalost na mě udělala dojem.
Co děláte dnes po práci?
Jdu do kavárny Bräunerhof, ale jen když tam nebudete.
Stáří!
Člověk slepne.
Přečtěte mi to, prosím.
Že máte ideální váhu.
Vlezdoprdelko. Možná slepnu, ale nehloupnu.
Málem jsem zapomněl.
Ale to byl dárek.
Můj muž ho tam nahoře potřebovat nebude.
Pamatujete, co jste mi tuhle řekla? O lásce?
Nepropást ji, když člověka najde.
Slibte mi, že neuděláte stejnou chybu jako já.
Bräunerhof. Dnes po směně.
Copak že jste najednou tak patetický? Jako byste nadobro opouštěl Vídeň.
-Večer jedu domů. -Se svou přítelkyní?
Už mě nechce vidět. Dala mi falešné číslo.
Falešné číslo?
Samé nuly.
Výborně. To je vášeň.
Nula znamená vášeň?
Karle!
Bojovat!
Bojovat.
VÍDEŇSKÁ OPERA TOSCA - 16. PROSINCE
Co to dělám?
-Sýr, nebo salám? -Sýr.
Lidi, nejedu s vámi.
-A co Vánoce? -Budu doma, slibuju!
Je tu volno?
Milostivá...
Proč tak formálně? Už nejste ve službě.
Pro vás vždy, milostivá.
Franziska. Nebo Fanny, jestli se vám to líbí víc.
Jestli si můžu vybrat, tak...
Fanny.
Smím se zeptat, co vás sem přivádí?
Jeden mladý Němec mi předhodil moje vlastní moudra.
A jaká moudra, smím-li se zeptat?
Hlouposti o lásce.
Šampaňské?
Šampaňské!
Ale to nejlepší!
Promiňte!
Promiňte.
Počkat!
Jen s bruslemi.
Děkuju. Příjemnou zábavu!
A teď něco z 80. let.
Ale „ Last Christmas“ nehraju. Už to nemůžu poslouchat.
Prima. Já taky ne.
Potřebuju pomoc, jinak bude zbytek mého života „ Last Christmas“.
Pardon.
Vánoční kvíz.
První otázka.
Které jméno znamená „milovaná“?
a) Mukti, b) Morgane, c) Merle nebo d) Miriam.
Nikdo?
Je to D. Miriam.
Můžu si to půjčit? Díky.
Jak se jmenuje nejkouzelnější vídeňská plechovka?
a) Traudl, b) Carola, c) Bummerin nebo d) Ida.
Co je „vídeňský konec“?
-A) dort... -To je trapas, před všemi těmi lidmi.
b) tanec...
-Ale taky trochu roztomilý. -c) kořalka...
-Nevysvobodíš ho? -Nebo d) šťastný konec.
Kolik dní trvá, než si člověk všimne, že se zamiloval?
Jeden, dva, tři, nebo sto dní?
Mrzí mě, že jsem se tak dlouho neprobral.
Takže nejsem cena útěchy?
Žádná cena útěchy. Ty jsi terno!
Snil jsem, že najdu lásku, a přitom jsem ji málem propásl.
A těch sto dní, co jsi čekal, pro tebe nic neznamenají?
Klidně bych jedl Sacher ještě sto dní.
Sto dní tam přesně ve tři seděl.
Aby všichni říkali, že jsem blázen. Kvůli jednomu dni s tebou.
S nejskvělejším člověkem, co znám. Protože ty jsi ty.
A to je nakažlivé. S tebou jsem sám sebou.
Když mi dáš šanci...
Moc děkuju.
Vítejte v hotelu Sacher! Měli jste příjemnou cestu?
Máme poukázku pro dvě osoby.
Výborně.
Přeji příjemný pobyt.
NERUŠIT
Překlad titulků: Vít Bezdíček
Kreativní dohled Miroslav Kokinda