Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ZASNOVANO NA ISTINITOJ PRIČI
DELOVI PRIČE, LIKOVI I DOGAÐAJI
IZMIŠLJENI SU ILI PRILAGOÐENI
IZ KREATIVNIH ILI DRAMSKIH RAZLOGA
PRIJATELJ JEVREJA
ŠEČITA
BEČ
Šalom. -Šalom.
Mazel tov! -Hvala.
Nacisti su još svuda u Beču, Viktore.
Svuda u Austriji.
Žive normalno i nekažnjeno.
Kao da se ništa nije desilo.
Sećaš se mog profesora matematike?
U razredu su mi se svaki dan smejali.
Nisi se nikada branio.
Nisam.
Inače bi tebe uhapsili.
Putujem sutra u Švajcarsku sa gđom Frinkel.
Moram u banku.
A ti ćeš dati ovo jednoj poznanici.
Kojoj?
Najavio sam te za 10.00.
Adresa je zapisana ovde.
I nemoj da kasniš!
Simon Vizental.
Novine su pisale o Ajhmanovom hapšenju.
A moje se lice pojavilo u novinama.
Od tada me i u Beču uzimaju ozbiljnije,
bar malo.
Ali zato sada policija vozi moju ćerku u školu.
Ali znate da je Ajhman bio samo vrh ledenog brega.
Mengele, Bruner, Hajm, Mirer i ostali.
Verovatno stotine nacista živi u Austriji,
bezbrižno i slobodno.
U Nemačkoj ih je još i više.
Ne možete da ih izvedete pred sud?
Samo Don Kihot bi pokrenuo sudske postupke protiv nacista.
Zašto?
Ti nacisti žive pod lažnim imenima,
kao advokati, učitelji, preduzetnici.
Mnogi sede čak i u ministarstvu.
Tamo prikrivaju stare nepravde
i istovremeno stvaraju nove.
Međutim, Vaš otac
želi, očigledno, zaista da pokuša.
Vajcmanovi se sele u Ameriku.
Stvarno? -Da.
Vajcman ne može više da izdrži život iza zatvorenih vrata.
Ali upravo je to cilj naše zajednice,
da to više ne bude potrebno.
Gde možeš u Beču otići sa jarmulkom na glavi?
Ne radi se o tome. -O Vajcmanu se radi.
Šta misliš koliko njih bi ponovo vikalo "Hajl Hitler!"
Njima smo i dalje škrti Jevreji. Lihvari.
A drugima su crnci previše crni.
Moram nešto da ti pokažem, Viktore.
Želim da te upoznam sa nekim, ali da ostane među nama.
Izgubio si majku i sestru u Mauthauzenu?
I tetku.
A deda i baka su zaklani pred njegovim očima
u svom skrovištu u šumi. Šečita nožem.
A ti?
Ja sam preživljavao.
Sam u šumi,
kao dete od osam godina.
Znaš li ko sam ja, Viktore?
Ja sam onaj koji se brine
da tvoj otac, ti i prijatelji budete
bezbedni ovde u Beču.
Za to nam trebaju ljudi kao ti i Ari.
A kako to izgleda?
Uzmimo kao primer sinagogu.
Šta ako neko odluči da baci bombu na nju?
Ili počne da puca oko sebe, jer mrzi Jevreje?
Moramo to da sprečimo.
Šta to želiš da mi pokažeš?
O čemu se radi, Ari?
Ne želim probleme zbog nečeg neprihvatljivog.
Nešto što će nam možda zatrebati.
Izvoli!
Doneli su ih očevi iz Izraela.
Ali ti su muškarci prestari, Viktore.
Ti, ja i naši prijatelji
moramo da držimo oči otvorene.
Dakle...
Ne verujem da će nam ikada više trebati ovo oružje.
Idemo da se provozamo?
Moji žele da te upoznaju.
Šta si im rekla o meni?
Da si tek kratko ovde, jer si studirao u Engleskoj.
Samo to.
Nisu baš otvoreni što se toga tiče.
Bar mislim. -Tolerantni?
Katolici su.
I to jaki.
A šta kažu na ovo?
Ni o tome ništa ne znaju.
Tata?
Halo? -Ovde Vizental.
Mogu li da dobijem Vašeg oca?
Mislim da već spava.
Slušajte, Viktore!
Vaš otac me je zamolio da nekoga pronađem.
Kurt Gogl.
sunteršarfirer
i bivši komandant koncentracionog logora Mauthauzen.
Taj je čovek odgovoran za smrt stotine ljudi,
a danas slobodno živi na prelepom jezeru Volfgang.
Uzeo je prezime supruge,
Hartinger.
Kako to znate?
Jedan preživeli iz Mauthauzena mi je rekao.
Bio je tamo na odmoru i sa sigurnošću ga prepoznao.
Taj Gogl je tamo kao Kurt Hartinger,
direktor škole
i jedan od najuglednijih članova zajednice.
Zar ga poznajete?
Vi ste krojač, ako sam dobro shvatio.
Nisam baš.
Trgujemo tkaninama.
A imamo i svoje kolekcije.
G. Desauer je preduzetnik. -Aha.
Firma je porodična.
Tako znači.
Koliko generacija?
Ja sam četvrta.
Nacisti su nam je oduzeli.
Moj otac se tri godine borio protiv uzurpatora
i dobio nazad firmu.
Međutim, manje-više ruiniranu.
Ti si Jevrejin ili...?
Jesam.
Uf!
Firma je opet uspešna?
Moramo li stalno da pričamo o Viktorovom poslu?
Nisam znao da u Beču još postoje.
Jevreji.
Da,
mnoge su ubili nacisti.
U mojoj porodici je samo moj otac preživeo.
Čime se Vi bavite, ako smem da pitam?
Šef je u fabrici nameštaja.
Već sam ti to rekla.
Možda je i ona prešla u arijevce.
Ne verujem.
Sigurno nije.
Bilo je glupo od mene
što im nisam ranije rekla.
Šta? Da sam Jevrejin?
Sigurno nemaju ništa protiv Jevreja ili crnaca.
Ni ja dugo nisam znala da si...
Imam osećaj da mi Jevreji još...
Nismo dobrodošli.
Nije istina, Viktore.
Većina ljudi i ne zna šta se sve tada događalo.
Ponekad se osećam kao u getu.
Ili kao...
Zaostala izbeglica.
Jako si osetljiv oko toga.
Osetljiv?
Komplikovan. -Komplikovan?
Ne znam kako to da nazovem.
Šta je tvoj otac radio u ratu?
Trebaju nam svedoci.
Svedoci koji su spremni da ponove izjave protiv Gogla pred sudom.
Da ponove?
Amerikanci su pred tribunalom u Dahauu
imali nebrojene predmete iz Mauthauzena.
Goglovo je ime više puta spomenuto,
ali on se krio, živeo je pod lažnim imenom.
A sada ćemo ga uloviti.
Šta možemo da učinimo? -Optužićemo ga.
Nije tako jednostavno.
Moramo da kontaktiramo
udruženje preživelih iz Mauthauzena.
Možda nađemo svedoke dovoljno hrabre da se ne boje pretnji.
A do tada?
Bilo bi bolje
kada bi napisao pismo, Paule.
Opisaćeš Goglove zverske zločine koje si video
svojim očima.
Bojim se da ne mogu.
Možeš, tata. Pomoći ću ti.
A zatim?
Proslediću pismo Ministarstvu unutrašnjih poslova.
Moraće da reaguju.
Kurt?
Pismo za tebe. Iz Salcburškog zemaljskog suda.
Časni sude, siguran sam...
Da su me svedoci pomešali sa Hartmanom.
Bio je više rangiran od mene.
Češće je nekoga tukao.
Video sam to svojim očima.
Gotfrid Hartman.
s oberšturmbanfirer.
Poginuo je negde u Rusiji.
To ćemo saznati kada saslušamo svedoke
koji će Vas identifikovati, ili neće, g. Gogl.
Časni sude...
Ispod šlemova smo svi izgledali isto.
Svi smo bili jednako ošišani.
Samo hrabro, druže!
Tišina u sudnici!
Tišina!
Imamo svedočenja o tome
kako ste nedavno presreli svedoka Riharda Kuna
u šumi kod Vajtra.
Jesam.
Istina je.
Hteo sam...
Da popunim rupe u pamćenju.
Hteo sam da znam kako je to tada bilo.
Hteo sam da se podsetim.
Mnoge stvari sam hteo da zaboravim
iz tog groznog perioda.
Moja supruga Vas je pozvala, g. Kun.
Ne mogu više da se setim o čemu smo
tog dana tačno razgovarali.
G. Kun bio je svedok događaja koji su se 1944.
odigrali kod takozvanog padobranskog zida u Mauthauzenu.
Citiram:
"Gogl je šutirao jednog starca, dok ovaj nije umro."
Prema istom iskazu
gurnuli ste jednog čoveka niz liticu.
I on je umro.
Nisam.
Nije istina.
Sada je G. Kun naglo povukao iskaz
koji Vas inkriminiše.
Mogu da Vam objasnim.
To je ta zamena o kojoj sam pričao.
Drugovi, pa čak i zatvorenici
govorili su mi da budem oprezan,
jer me mnogi mešaju as Hartmanom.
I upravo to se desilo.
I upravo to se desilo!
Da! -Da!
Svi su ga svedoci prepoznali.
I prstom pokazali na njega.
Ispričali su najgroznije priče.
Ali u sudnici se činilo kao da smo ponovo u 1938.
Joj, Viktore!
Veruj mi. Ne umišljam.
Naš je advokat rekao da su optužbe teške.
Ali pitanje je kazne.
Postupci nakon toliko godina...
Moram da prekinem.
Zašto? Ne preterujem.
Pozovi ponovo sutra!
Ljutiš se na mene?
Ne, samo moram da prekinem.
Laku noć!
Dakle?
Čitala si današnje novine?
"Lovci na naciste su neumoljivi."
Tvoj jevrejski dečko je na naslovnicama
Želim da prekineš vezu sa njim. Smesta!
Ali... -Bolje je, veruj mi!
Ali to je... Preteruješ, tata.
Čula si me.
Pitanje, g. Vizental!
Ko ima koristi od ovakvih sudskih procesa?
Čovek poput Gogla se kroz godine
društveno i politički ponovo integrisao u društvo.
Ne možemo da ga pustimo na miru?
Ne postoji dvostruko merilo za krivicu, gospodine.
Samo zakon može da bude
naš odgovor na doba bezakonja.
Sačekajmo unutra, Viktore!
On...
Upucao je naše dete.
Suzan.
Imala je tek šest godina.
Pred našim očima.
Ovog nisu spalili.
Tišina!
Dosta glume! -Ovo je komedija!
Tišina u sudnici!
Svedok ne može dalje da govori zbog jakih emocija.
Slobodni ste.
Ne. Ne.
Zatim...
Nakon što smo supruga i ja to gledali...
I kada je i Mila bila mrtva...
Stao je ispred mene i gurnuo mi pištolj u usta.
Gledao me je u oči i rekao...
"Ne.
Tebe ću poštedeti.
Ispričaj drugim zatvorenicima šta ih čeka
ako ne slušaju."
Dosta!
Tišina u sudnici!
Dao sam mu injekciju, sada spava.
Ali želim da ga vratim u Beč.
Ovo danas je bilo previše.
Pobrinuću se.
Sredina!
Zašto, Ari? -Dodaj!
Igraj!
Ovamo!
Tamo, tamo, tamo!
Hajde!
Desno! -Ovamo!
Ovamo!
Zdravo, devojke!
Hej!
O, ne!
To, to!
Ma, daj!
Hajde, trči!
Tako! -Pokušaj bolje!
Pucaj!
Da!
Ovamo! Sredina!
Vidi ovo!
Kakav poklon!
Idemo, momci!
Pusti! Imamo sigurno drugu loptu.
O!
I?
Idemo! -Loptu, molim.
Molim? Moraš glasnije da govoriš.
Loptu. -Aha!
Loptu!
Kao prvo, kaže se "molim".
Kao drugo, sad je naša.
Nisi u pravu. -Je li?
Onda je uzmi, ako smeš!
Idemo! Idemo, molim te!
Hajde! Ili se bojiš, mali Jevrejine?
Dođi ovamo!
Iznenadio si me kad si napao onog tipa.
Bilo je to glupo.
U pravu si.
Zašto?
U ime Republike, porota je donela presudu.
Optuženi Kurt Gogl
oslobođen je optužbe u 21 tački.
To!
Viktore!
Pričaću sa tužiocem.
Mora da uloži žalbu sa ciljem poništenja suđenja.
Zašto?
Porotnici su pogrešno podučeni o zakonu.
Inače ne bi nikada došli do te presude.
To je izdaja.
Izdaja svih žrtava i preživelih.
Kolika je verovatnoća da žalba prođe?
Inostranstvo nas gleda.
Slučaj bi morao ponovo da se otvori.
Nastavićemo da se borimo.
Mislim da nemam snage.
Ako odustanemo, zaboraviće nas.
Možemo mi to, tata.
Ne možemo se pouzdati u državu.
Nikada nismo mogli.
Oduvek je bilo tako, tako će i ostati.
Sloboda nije poklon neke države ili sa neba, Paule.
Za slobodu se treba boriti svaki dan.
Dobar dan! -Dobar dan!
Dobro jutro!
Dobar dan!
Dobar dan! -Dobro jutro!
Dobar dan!
Gde si bio ceo dan?
Obišao sam mesta na kojima dugo nisam bio.
Gogl sedi sa prijateljima nacistima na svežem vazduhu.
Lovi ribu i misli kako smo svi glupi.
Razmišljao sam, možemo li da ga optužimo u inostranstvu?
Moramo da ga uplašimo.
Zeznimo ga, nas petorica, šestorica.
Ali to ga neće odvesti u zatvor.
Ako uradimo isto kao s Ajhmanom?
Otmemo ga i odvedemo u Izrael? Stvarno?
Zašto ne? Nije problem oteti ga.
Nije, naravno.
Zaskočimo ga, omamimo hloroformom i strpamo u prtljažnik.
Zatim ga odvedemo u Izrael gde će mu suditi.
6.000 kilometara,
trajektom do Tunisa,
pa kroz Libiju i Egipat sa Goglom u prtljažniku.
Šta ćeš da radiš?
Sedećeš ovde ne shvatajući svet?
Možda možemo...
Da ga kaznimo kroz savest.
Daj, molim te! On nema savest.
Nalazimo se u restoranu?
Da, proslavićemo sa Kurtom.
Tišina!
Ko je to? -Ne znam.
U ovo doba?
Šta radiš ovde?
Hoću da kažete istinu.
Gubi se!
Moraćete da se suočite s istinom. Bolje to uradite sada.
Hoćeš da mi pretiš?
Pustite ga na miru!
Nije ništa uradio. Oslobođen je.
Ne možete da pobegnete.
Moj otac i ja ćemo Vas podsećati na ljude koje ste ubili.
Svaki dan i svaku noć.
Zovi policiju!
Ne shvatam šta se dešavalo u Vašoj glavi.
Kako ste to mogli da radite?
Nisam ništa radio. Razumeš?
A šta znači rat, o tome ti, dečače,
s očevim novcem i privatnom školom u Engleskoj?
Nemaš pojma!
Pusti ga na miru, ti prljavi Jevrejine!
Prestani! Zovi policiju!
Svaki dan.
I svaku noć.
Dokle god sam živ.
Halo, policija?
Ovde Gogl.
Da se nisi više usudio da dođeš ovamo! Jesi me čuo?
Na moju zemlju!
Vi ste zločinci!
Vi budite mrtve!
Halo?
Ovde Cimerman, Viktore.
Odbili su žalbu.
Molim?
Da, neverovatno!
Ali zašto?
Odlučili su u ministarstvu.
Moralo je da bude političke intervencije.
Gogl je slobodan čovek.
U redu, pobrinuću se za to,
ali bez tebe i Arija.
Bilo bi previše rizično.
Neko bi Vas prepoznao.
Šta je?
Pa, nećemo ga ubiti.
Činiš se tako zamišljenim.
Pitam se kako će ovo sa nama ići dalje.
Kako to misliš?
Pa...
Hoćemo li ostati zajedno?
Hoćeš li me zaprositi?
Ne još.
Da, i bolje je tako.
Ne želim da budem poput moje majke
koja se samo brine o kući i glumi poslušnu domaćicu.
Niko ne želi da bude poput svojih roditelja.
Kod mene u kući su svi
prilično uznemireni oko cele priče.
Možeš da zamisliš.
Šta misliš, koliko smo mi tek uzrujani?
Moj otac mi je zabranio da te viđam.
Zašto?
Jer sam Jevrejin?
Poruči mu da ću kao sledeće
pročešljati istoriju njegove fabrike nameštaja!
Ako se ispostavi da...
Iskreno, ne želim da postanem Jevrejka.
Stvarno ne želim.
To nema nikakve veze sa nacizmom ili...
Ana,
ne treba da postaneš Jevrejka zbog mene.
Vera treba da bude nešto što povezuje, zar ne?
Ko je to?
Neću Vas pitati da li smetam. Vidim da smetam.
Smem?
Ko ima pravo da ubija, Viktore?
Niko. Zašto?
Niko.
Ni država, ni režim, ni vojnik, ni čovek,
a ipak se događa.
Iako Biblija to zabranjuje, zar ne?
Očito vera prestaje kada se pojavi vođa od krvi i mesa.
Tada ljudi brzo zaborave Boga.
Da se ja pitam,
vera i politika ne bi smele da se mešaju.
Jedno nema veze sa drugim.
Nešto se dogodilo?
Vi mi recite!
Bilo bi pogrešno...
Uzeti pravdu u svoje ruke. Verujte mi!
On je ubica.
Jeste.
Ali mi nismo.
Nasilje je poput korova,
Viktore.
Ne izumire ni po najvećoj suši.
Ljudi se udružuju
kako bi tiranizovali političare, najžešće rivale,
strance ili neistomišljenike.
Bacaju bombe kako bi nametnuli svoje ideale,
nije ih briga hoće li poginuti nedužni.
Nasilje treba zatrti u startu.
Jednom kad se korov primi, u kratkom roku ga ima svuda.
A kako mislite...
Da zatrte korov?
U dobro održavanom vrtu
nema izgleda da nastane.
A ako je već tamo?
Potrebno je angažovati baštovana
koji zna kako se postupa sa korovom.
Dragi ste mi, Viktore.
Stvarno ste mi dragi.
Pazite na sebe!
I Vašeg oca.
Ko je to bio?
Dvojica su u bolnici u Salcburgu.
U tako su lošem stanju
da policija nije mogla da ih ispita.
Ostali su pobegli u zadnji čas.
Kako se to desilo?
Gogl je bio u društvu prijatelja
koji je smesta izvadio nož.
Tada je došla gomila drugih, koristili su boksere,
oruđe, sve što je bilo pri ruci.
Hteli su da znaju ko je poslao naše ljude.
Mogu da saberem dva i dva.
Moraš da nestaneš na nekoliko nedelja.
Nabaviću ti pištolj. Nosi ga uvek uz sebe.
Ne, ne.
Sranje, sranje, sranje!
Moraš smesta da zbrišeš, Viktore!
Slušaj me, moraš da kreneš!
A moj otac? -U bolnici je.
Moj otac brine o njemu.
Ne možeš ništa da učiniš za njega.
Smisli neki izgovor!
Ideš u posetu prijatelju u Italiju ili tako nešto.
Treba li da ti pomognem da se spakuješ?
Kako može putovanje da bude lepo, ako putuješ sam?
Možda čovek otkrije neke svoje nove strane.
Glupost!
Bićeš usamljen.
Saznaću.
Idem samo na nekoliko dana.
Kada se desi nešto loše, postoji tri načina da se time nosiš.
Možeš dopustiti da te prosvetli ili uništi.
Ili te može ojačati.
Kada ti pogledam u oči...
Zabrinut sam.
Koliko traje vožnja do Italije?
Do mora? -Da.
Sedam, osam sati.
I ja bih rado tamo otputovala.
Idući put ćeš poći sa mnom.
Zašto ne ovaj put?
Jer te otac neće pustiti.
Pa? Nisam istog mišljenja kao on.
Imam dovoljno godina i to ga se uopšte ne tiče.
Jesi li mu to već rekla?
Zar nisi hteo da budeš sa mnom?
Ili to nije istina?
Nije istina.
Je li? A zašto odjedanput?
Ima nekoliko stvari o kojima treba...
Da popričamo.
Kada čujem točak vodenice,
ne znam kuda bih.
Najradije bih umro,
tad svet bio bi tih.
Najrađe bih umro,
tad svet bio bi tih.
Odlično!
Odlično, deco!
Hvala.
Hvala, direktore.
Tamo iza sedi neka cepanica.
Nisi slušala, zar ne, Erika?
Taj sam već čula.
Hvala.
Imate sve?
Imamo. -Živeli!
Zdravo!
Želiš nešto da popiješ, mladiću?
Pivo, molim Vas.
Odakle si?
Iz Salcburga.
Umišljeni.
Stiže pivo.
Oni koji su prijavili Hartingera...
U stvari se zove Gogl. -Svejedno.
Trebalo bi ih sve obesiti.
Tek tako, bez sudije.
Ona dvojica u bolnici ne govore.
Kako znaš?
Od Ferdla. Naši su nadležni.
Pobegli su poput zečeva.
Čujte, Gogl je siroti čovek.
Kako su ga samo mučili.
Takav je Jevrejin.
Do dana današnjeg stvara nemir.
Tačno. Živeli!
Izvoli!
Živeli! -Živeli!
Želiš još nešto?
Jevrejin, Jevrejin.
Uvek taj jadni Jevrejin.
A šta smo mi sve preživeli?
Granate su raznele drugove pored nas.
Ili su umirali u ratnim bolnicama.
Ili nestajali u snegu i ledu.
Svako je tada samo vršio svoju dužnost.
Zamisli kako je kada te zbog službe otadžbini
zatvore 20 godina.
Gogl je zbog toga javno prozvan.
To je ono najgore.
Ne treba to da ga brine. -A ima i rak.
Stvarno? -Prostate.
Kaže moja supruga.
Bio je u bolnici, a ona je asistirala.
Da.
Šta? Šta je bilo?
Ništa, Kurtl.
Možeš da računaš na nas. Obećavam ti.
U redu, hvala.
Idem sada kući. Sutra rano krećemo.
Pozdrav!
U pravu je, ljudi.
Šta će biti sa svim tim mesom?
Neka Erika uzme. A i vi ostali.
Ja neću. Kod mene to niko ne jede.
Stavi mi na račun, Erika! -Već jesam.
Hvala, gradonačelniče.
Doviđenja!
Vidimo se.
Doviđenja!
Sve u redu sa pivom?
Račun, molim.
Šta radiš u našem kraju?
Na odmoru sam.
Ne izgledaš kao turista.
Ni kao da si iz Salcburga.
Poznajemo se odnekud?
Ne.
Čekaj malo!
Dobro poznajem ovaj kraj,
ako te nešto zanima.
Slušajte!
Dobro jutro!
Dobrodošli u lov!
Pucamo na sitnu divljač sačmom.
Nakon signala za početak,
dozvoljeno je pucati samo prema spolja.
Nema više pucanja prema pogonu.
Inače bismo mogli da upucamo druga,
a to ne želimo, zar ne?
Srećno!
Koga to imamo ovde? Zekonju!
Da!
Bilo si prespor za Edera.
Jesi li dobio po repu?
Da!
Da, da.
To!
Barko!
Zašto ne dolaziš kad te zovem?
Ima nešto tamo gore?
Hajde!
Molim vas za trenutak ćutanja.
Vraćamo se u lovački dom. Tamo ćemo obesiti ulov.
Ali malo urednije.
I Koflere... Fotografija!
Idemo!
Odmah se vraćam.
Hajde!
Hoćeš da me upucaš?
Ne možeš ti to.
Ne bih se kladio.
Šta hoćeš od mene,
dečko?
Šta želiš? Da me podsetiš?
Tamo dole.
Tamo nema ničega. -Hajde!
Zanimljiva puška. Češka, zar ne?
Šta misliš, na koga je već sve pucala?
Siđite niz padinu! Dole je auto.
Vidi!
I ja ga još imam.
Iz vremena moje službe.
U Mauthauzenu.
Znaš da većina ljudi rađe jede bela nego smeđa jaja?
Istina je.
Mnogi su uzgajivači počeli da utiču na boju
kako bi zadovoljili potražnju.
Znaš šta rade?
Izdvoje piliće sa smeđim ušima,
stave ih u kutije i ubiju ih gasom, jednostavno.
U nekom trenutku dobijaju samo bela jaja.
Spusti oružje!
Pusti, Ederl!
Takvog poput njega mogu sam da sredim.
Zar to nije prase koje te tužilo?
Prljavi Jevrejin!
Čekajte, čekajte, čekajte!
Pustite ga!
Ili neka zapleše?
Oni vole da plešu.
Ne, upucaću ga!
Pusti!
Kakva korist od toga?
Ionako je hteo da ode do svog auta
i zauvek ode odavde.
Dakle?
Pustite ga!
Polako.
Trči!
Trči! -Prljavi Jevrejinu!
Ne vraćaj se nikada više!
Ne zvučiš kao da si na italijanskoj obali.
Kako tamo zvuči?
Dalje.
Kriješ nešto od mene, Viktore?
Zašto?
Promenio si se od suđenja.
Preseli se kod mene kad se vratim.
Stan je dovoljno veliki.
Otac kaže da ne smem da se iselim, dok se ne udam.
Jesi li me to zaprosila?
Nikada ne bi dao blagoslov za brak sa Jevrejinom,
tako kaže.
Ipak radiš ono što ti tata kaže?
Naravno da ne!
Ali brak mi se čini nekako staromodnim.
Da?
Otvorite! Krim-policija Beč.
Halo!
Krim-policija. G. Desauer?
Da?
Imamo prijavu protiv Vas. -Molim?
Navodno ste bez dozvole nosili oružje.
Osim toga ste prijavljeni
zbog noćnog uznemiravanja i napada.
Poprilična zbirka.
Mora da je zabuna. -Gde je oružje?
Nemam oružje. Ne postoji oružje.
Pa...
Ne smete to da radite!
Ko kaže? -Zakon.
Nemate pravo da pretražite ovu sobu.
Želim da zovem advokata.
Samo posedovanje oružja nije kažnjivo.
Ali ne smete hodati sa njim uokolo.
Nemam oružje.
I zahtevam... -Gustl!
Ispod kreveta.
Klasika. -Jako maštovito.
Češka.
I napunjena je.
O, ne!
Potpišite ovde!
Čekajte da prvo pročitamo!
Tako dugo ne ostajem ovde. -I šta će se sada dogoditi?
Puška ostaje zaplenjena.
Kako, navodno, ne znate odakle se stvorila,
sud će odrediti kaznu.
Računajte sa 20. -20.000?
Smiri se, Viktore! Oni su policajci, a ne sudije.
Niste siromašni.
Svi ste vi bogati poslovni ljudi.
Kako to mislite?
Ne donosimo mi zakone.
Samo se brinemo da ih se svi drže.
Savetujem ti da to ne radiš.
Ostatak stiže poštom,
uključujući prijavu g. Hartingera.
Gogl! Zove se Gogl. -Kako god.
Kaže da ste poslali nasilnike na njega.
Kleveta. Odbacujemo tako nešto.
Istraga će pokazati.
Idemo!
Doviđenja. -Ili da kažemo "šalom"?
Podneću žalbu protiv vas dvojice.
Zašto?
Valjda "zbog čega".
Šalom.
Jevreji i dalje ne podnose šalu.
Šta ste vas dvoje radili za vreme rata?
Ti si bio vojnik?
Pusti ga! To je bilo davno.
Ali želim da znam.
Jesi li bio nacista?
Vidiš na kakve ideje dovodiš svog brata
tim glupim pitanjima?
Naravno da tata nije bio nacista.
Tada je svako morao u vojsku,
inače bi ga ubili.
Stvarno?
Jednom si rekao da si bio na frontu.
Ili to nije istina?
Reći ću ti nešto, Ana.
Srećom si kasnije rođena.
Nisi doživela rat, ne znaš šta smo prošli.
Misliš da bi drugačije postupila?
Samo zato što obožavalac Jevrejin želi da te ubedi
da smo imali izbora.
Jesi li nekoga ubio, tata?
Prestani da govoriš takve stvari!
Nismo ništa loše uradili.
Možeš to da poručiš svom glupom dečku!
Neće mi verovati.
Idi u svoju sobu!
Ne želim danas više da te vidim.
I prekinućeš kontakt sa Jevrejinom. Zabranjujem ti.
Smesta i zauvek!
Čula si me.
Hoću da znam jesi li bio nacista.
Idi u sobu! -Molim te, Rudi.
Zašto?
Ne smem da se družim sa Jevrejinom?
Ili sa crncem? Ili homoseksualcem?
Ovo nije za tebe, Hanes.
Je li to neka razlika? -Zašto? Nije...
Smesta!
Ali zašto? I ja želim da znam.
Svako mog uzrasta je morao u rat.
Nisam išao dobrovoljno. Veruj mi!
Zadnje što mi treba su stare priče
o kojima niko više ne želi da priča.
Ovde, u mojoj kući.
Moja ćerka.
Pusti je, Rudi! Mlada je i glupa.
Ne, nije.
Nadam se da nikada nećeš biti u situaciji
u kakvoj smo mi bili.
Želim samo normalno da razgovaramo.
Prestani, glupačo!
Nemoj da te ošamarim.
Nisi prestara za to.
Ti si lud!
Šta ćemo sledeće?
Ništa. Imam tri prijave.
Nećeš valjda odustati?
Gogl mora pošteno da se boji.
Moramo prokleto da ga prepadnemo.
Ne boji se, vidiš i sam.
Možda je moguće ponovo pokrenuti slučaj.
Već smo pokušali.
A i da se ponovi, opet bi ga oslobodili.
Nije sigurno.
Tvoja vera u austrijsko sudstvo je nepokolebljiva.
Bog zna zašto.
Zašto mi se čini da nešto kriješ od mene?
Pitam se hoće li prestati.
Sa čime? -Sa čime?
Oslobođen sam, Hermine.
Nevin.
Tako se to zove.
Ipak ne prestaju.
Šta da radim? -Želim da to prestane.
Iako su ljudi ovde pošteni i podržavaju nas.
Vršio sam svoju dužnost.
Dužnost kao vojnik.
Šta sam drugo mogao?
Da odem Geringu u Berlin i kažem mu da prestane?
Ili da napišem ljubazno pismo Hitleru?
Ni Hitler nije za sve to znao.
U stvari smo mi bili žrtve.
Da.
Radio si isto što i hiljade drugih vojnika.
Takva su vremena bila.
Svaki je crv tada ispuzao iz svoje rupe.
Sve što smo do tada samo u sebi mogli da mislimo,
smeli smo da izgovorimo naglas.
U svakom čoveku
ima nečeg zlog, Hermi.
U tebi, u meni.
A u tim vremenima
uspeli su
da izvuku to iz nas.
Odjednom si bio neko,
vredio si nešto.
Kurte!
Jesi li uradio nešto od onog šta su rekli?
Šta su rekli?
Žene i deca.
Jesi li... -Bio sam tvrd.
Bio sam tvrd, jer se to od mene očekivalo.
U ratu uvek vlada smrt.
Ali okrutan...
Jesi me ikada doživela kao okrutnog?
Znači nisi?
Nisi to uradio?
Hermi!
Video sam najgore stvari koje možeš da zamisliš.
Stvari o kojima ne može da se priča,
o kojima ne želim da pričam.
I te me stvari proganjaju.
To je veća kazna od one na koju bilo koji sud
može da me osudi.
Srećna sam šta nisi prešao tu liniju.
Dete je dete.
Da.
Kuda ideš?
Idem da pišam u svoj vrt.
Da udišem svež vazduh koji dolazi sa jezera.
Nadam se da će mi skrenuti misli.
PRIJATELJ JEVREJA
Ipak mi ispričaj!
Šta? -Ne pravi se kao da ne znaš.
Lažeš me danima. -Kako to misliš?
Zašto si se posle samo dva dana vratio iz Italije.
Nedostajala si mi. -Ma daj!
Sve je to laž. Uopšte nisi bio na moru.
Jesam.
A šta misliš, gde sam bio?
Dobro te poznajem, Viktore.
Ne govoriš istinu.
Govorim.
Želim da budem u očevoj blizini, dok ne ozdravi.
Toga si se setio posle 7 ili 8 sati vožnje?
Da. Iz grada sam pozvao Arija.
Rekao mi je da ima mnogo posla i da mu trebam,
posebno zato što oca nema.
Ko je to?
Opet onaj Vizental?
Ko je?
Policija. Otvorite!
Policija?
Odmah ću ti objasniti.
Idući put ćemo te ubiti.
Idemo!
Duboko ste spavali, Viktore.
Bio sam kod Vašeg oca. Nije mu dobro.
Slab je. Vrlo slab.
Misli da ste u Italiji. Ostavio sam ga u tom uverenju.
Grozno je biti žrtva, Viktore.
Ali je još gore biti počinilac,
živeti sa krivicom,
preneti je na sledeću generaciju.
Time mladi ponovo postaju počinioci.
Gogl je možda slobodan,
što je strašno i tužno.
Ali zauvek će ostati zarobljen, jer će uspomene ostati žive.
Shvatate?
To je naš zadatak.
Odmorite se!
Zatim ćemo videti šta dalje.
Doviđenja.
Dozvolite da razgovaram s Anom, g. Šteger.
Nikada više nećete videti Anu. Neće Vam se javljati.
Odlazite!
Želim samo da joj objasnim da... -Ako se još jednom pojavite,
zvaću policiju.
Gospodo?
Šta to radite?
Čujete me?
Gde ste bili juče između 17 sati i ponoći?
Objasnite mi o čemu se radi!
Pitao je, gde ste bili.
Ovde.
U žalosti sam. Moj otac je preminuo.
Napuštam stan samo kada moram.
Plače mi se. -Ima svedoka?
Ne verujem. -Ne veruješ?
Šteta.
Ništa. Ovde nema nikoga.
Ko bi trebalo da bude?
Hermine Hartinger.
Udata Gogl. Gde je?
Poznajem je? -Duhovito. Pljunula ti je u lice.
Šta je sa njom?
Ne budi drzak!
Ne razumem...
Juče je nestala.
Pretpostavljamo da je oteta.
Možda čak ubijena.
Spadate među osumnjičene. -A nemate alibi.
Pakuj se i idemo!
Žao mi je. Imam alibi.
Bio sam juče kod vas u stanici.
Došao sam da prijavim krađu automobila.
Oko 23.00.
Gde ste krenuli tako kasno?
Izlazite samo kada morate.
Imao sam juče nekoliko termina
u vezi sa ostavštinom mog oca.
Obavio sam i kupovinu i stavio kese u prtljažnik.
Zaboravio sam na njih kada sam stigao kući.
Ali oko 23.00 sam ogladneo.
Sišao sam iz stana,
a automobila nije bilo.
Obišao sam kvart
misleći da sam možda parkirao negde drugde.
Ali to nije bio slučaj.
Došao sam u policiju.
Lepa bajka.
Kako to mislite?
Smiri se!
I dalje ste mogli da otmete ili ubijete gđu Hartinger ili Gogl.
Sakrili ste telo i vratili se vozom u Beč.
Jednostavan plan.
U međuvremenu sam morao
negde da dam da mi ukradu auto
ili barem dobro da ga sakrijem,
a zatim da nagovorim gđu Gogl da pešači do stratišta
ili do skrovišta.
I to sve u sedam sati.
Od kojih bi g. Dasauer četiri proveo u vozu.
Slušaj, ti... -Smiri se!
Ne verujem da vas dvojica želite da se osramotite
pred državnim tužiocem ili javnošću
sa tom teorijom zavere.
Šalom.
Moraš da odeš.
Smesta!
Neće te više puštati na miru.
Previše je opasno.
Za sve nas.
Ne možeš kući, sigurno te tamo čekaju.
Oni ili policija koja će te špijunirati.
Šta ti treba?
Novac iz sefa i nekoliko ličnih stvari.
Izvoli!
Zapiši!
Želim da se oprostim od nekoga.
Je li to potrebno?
Poznaješ nekoga u Americi?
Daću ti nekoliko imena i adresa.
Neko će ti pomoći.
Svako od nas je svoj sopstveni đavo.
A sami pretvaramo ovaj svet u pakao.
Ne pravi gluposti!
Inače te nisam poznavao.
Ne znam šta bih rekla. Tako iznenadno.
Pobrinuću se za sve, obećavam.
Ali ja to ne želim.
Ne želim da zavisim od tebe. -U redu.
Onda se ti pobrini za sve!
Nije smešno.
Biće svega, ako moji saznaju da smo se sastali.
Ali ako im kažem da se selimo u Ameriku,
ne znam šta će moj otac uraditi.
Mislim da ja to ne mogu.
Nisam toliko spontana. -Imaj poverenja u mene!
Ići ćeš vozom u Cirih.
Prenoćićemo u hotelu.
Zatim letimo za Njujork.
To je strana zemlja. Ne govorim jezik.
Šta ću tamo da radim? -To će se brzo srediti.
Previše se bojim, Viktore.
To je previše ludo, neočekivano.
Nisam na to spremna.
Moja porodica...
Mislim da ja to ne mogu.
To je sve.
Sve što si hteo.
Sve što mi treba.
"Oprez na peronu, voz ulazi u stanicu."
Prijatelj si, Ari.
Pravi prijatelj.
Hvala.
Šta je s Anom?
"Oprez na peronu."
Shvatam. Sad si slobodan.
Možeš da upoznaš zgodnu Amerikanku.
Glumicu.
Pitaću te samo jednom: Gde je moja supruga?
Dakle?
Još uvek želim da se predate i kažete istinu.
Jednostavno. -Prestani sa sranjem!
Odgovori!
Ako je Vaša supruga živa, a ne možete da budete sigurni,
nema više mnogo vremena.
Toliko mogu da Vam odam.
Hoću dokaz da je živa.
Odbijeno.
Osim toga, ni sam ne znam.
Ne verujem ti.
Ovo je pisano priznanje Vaših zločina.
Potpisaćete.
Zatim ću Vas odvesti do supruge. Videćemo da li je još živa.
PRIZNANJE KURTA GOGLA
U redu.
Potpisaću,
ali tek kad mi se Hermi vrati.
Ne može.
Možete sad da me upucate.
Ali onda je Vaša supruga mrtva.
Ili možete da potpišete.
Odložite pušku, revolver takođe.
Stvarno misliš da su ljudi glupi
i da te neće otkriti?
Priznanje je bezvredno.
Iznudio si ga.
Ako je Hermi mrtva,
obesiće te na prvo drvo.
Ako nije mrtva,
priznanje možeš da uguraš sebi na jedno mesto.
Bezvredno je.
Želite li nazad?
Put neće biti lakši.
Šta smeraš?
Hermi je živa, u to sam siguran.
Prevelika si kukavica za ubistvo.
Inače bi me jednostavno ubio.
I gotovo.
Dakle, čemu sve ovo?
Shvatam da se bojite.
Poznajem taj osećaj.
Ne bojim se.
Još.
Sve ove godine ste mislili kako ste imali sreće
kada ste se lako izvukli.
Zato se sada bojite?
Jesmo li konačno gotovi?
Nasamario si me, zar ne?
Moja supruga sigurno nije bila ovde.
Hermi?
Hermi!
Ti si onaj Jevrejin. Prepoznajem te.
Samo da znaš.
Mora da ste me pomešali.
Svi izgledamo isto sa maskom.
CIRIH
Ne možeš da zamisliš šta sam sve morala da obećam roditeljima.
Započeo sam novi život ovde u Americi.
Na slobodi.
Slobodi kakvu do tada nisam poznavao.
Ali za koju znam
da nije poklon države ili sa neba.
Za koju svaki dan moram da se borim.
Neko vreme sam pretraživao Kurta Gogla na internetu.
Piše da mu je sudbina nepoznata.
Meni to više ništa ne znači.
Nažalost, znam...
Da korov i dalje može da bude svuda,
kad se jednom primi.
MEDIATRANSLATIONS