Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
По действителен случай
Част от действието, лица и събития
са променени от творчески и драматургически причини.
Зимата на 1944 г.
Приятел на евреите
О Т М Ъ Щ Е Н И Е
Здравей, Виктор. - Здравей.
Честито, Виктор. - Благодаря.
Честито!
Нацистите са навсякъде във Виена,
навсякъде в Австрия.
Живеят си нормално и безнаказано,
сякаш нищо не е станало.
Спомняш ли си учителя ми по математика?
Съучениците ми се присмиваха всеки ден.
А ти не се защити. - Не.
Вероятно щяха да затворят теб заради това.
Утре заминавам с г-жа Френкел за Швейцария.
Отивам в банката.
Предай това на един мой познат.
На кого? - Записах ти среща за 10 ч.
Давам ти и адреса.
Не закъснявай.
"Зимон Визентал".
Вестниците писаха за ареста на Айхман.
Отпечатаха и моя снимка.
Оттогава и във Виена ме приемат поне малко по-сериозно.
Затова сега полиция води дъщеря ми на училище.
Знаете, че Айхман беше само върхът на айсберга.
Менгеле, Брунер, Хайм, Мурер и всички други...
Вероятно в Австрия
необезпокоявано живеят стотици нацистки престъпници,
а в Германия са още повече.
Не може ли да се изправят в съда?
Само един донкихотовец би се опитал
да започне наказателно преследване на нацисти.
Защо?
Тези нацисти живеят под чужди имена като адвокати, учители, бизнесмени.
Много от тях дори са в министерствата.
Там прикриват стари неправди и вече създават нови,
но вашият баща
очевидно иска сериозно да направи този опит.
Шефът идва.
Вайцман заминават за Америка.
Наистина ли? - Да.
Г-н Вайцман, казва, че не издържа да живее зад заключени врати.
Една от целите на общността ни е точно това скоро да бъде възможно.
Къде във Виена ще носиш кипа? Бъди откровен.
Не става дума за това. - За Вайцман е важно.
Колко души отвън веднага ще извикат "хайл Хитлер"?
За тях още сме стиснати евреи, кожодери.
За другите чернокожите са твърде черни.
Трябва да ти покажа нещо.
Искам да те запозная с някого, но да си остане между нас.
Загубил си майка си и сестра си в "Маутхаузен".
И леля си.
Убили са баба му и дядо му пред очите му
в скривалището в гората с нож за клане.
А ти?
Аз се промъкнах.
Сам в гората на осем години.
Знаеш ли кой съм аз, Виктор?
Грижа се за това вие с баща ти и приятелите ти
и на всички нас да не се случи нищо във Виена.
За целта ни трябват хора като Ари и теб.
Как трябва да правим? - Да вземем синагогата за пример.
Ако на някого му хрумне да хвърли бомба там
или да стреля безразборно, защото мрази евреи?
Ние трябва да го предотвратим.
Какво искаш да ми покажеш?
Какво правиш, Ари?
Не искам проблеми заради момчешка лудория.
Възможно е да ни потрябва, Виктор.
Заповядай.
Бащите ни са го донесли от Израел.
Сега тези мъже са твърде стари.
Ти, аз и приятелите ни
трябва да си отваряме очите.
Ами...
Мисля, че тези оръжия вече няма да ни трябват.
Искаш ли да те повозя?
Родителите ми искат да се запознаят с теб.
Какво си им казала за мен? - Че си тук отскоро,
защото си следвал в Англия, но нищо друго.
Не го приемат добре,
или поне така мисля. - Мислиш ли?
Те са силно вярващи католици.
А какво казват за това?
И за тях не знаят.
Добро утро.
Татко?
Ало? - Обажда се Визентал.
Може ли да говоря с баща ви? - Мисля, че вече спи.
Виктор, баща ви ме помоли да издиря един човек -
Курт Гогл, унтершарфюрер от СС
и бивш комендант на концлагера "Маутхаузен".
Този господин е отговорен за стотици убийства,
а днес живее като порядъчен на красивото Волфгангзее.
Там е приел фамилията на жена си -
Хартингер.
Откъде знаете?
Бивш концлагерист ми съобщи, след като е бил там на почивка.
Той го е разпознал.
Този Гогл е там като Курт Хартингер,
директор на основно училище
и един от членовете на обществото с най-висока социална стойност.
Познавате ли го?
Вие сте шивач, ако правилно съм разбрал.
Не точно. Търгуваме с платове,
но имаме и собствени колекции.
Г-н Десауер е предприемач. - А, да.
Фирмата е семейна. - Така ли?
От колко поколения?
Аз съм четвъртото.
Нацистите ни отнеха собствеността,
но баща ми се бори три години срещу аризатора
и си върна фабриката обратно,
обаче получи само руините й.
Значи ти си евреин.
Да.
Сега фабриката работи ли?
Само за работата на Виктор ли ще говорим?
Не знаех, че във Виена все още има
евреи.
Да.
Много бяха убити от нацистите.
Например, от моето семейство оцеля само баща ми.
Може ли да попитам какво работите вие?
Той е началник цех в мебелна фабрика.
Вече ти го казах.
Може и тя да е аризирана.
Не, съмнявам се,
тоест едва ли.
Аз постъпих глупаво, че не им казах по-рано.
Какво? Че съм евреин ли?
Родителите ми не са против евреите или чернокожите.
И аз дълго не знаех, че ти...
Имам усещането, че като че ли евреите все още
сме нежелани тук. - Не е вярно, Виктор.
Повечето хора дори не знаят какво се е случило тогава.
Понякога наистина се чувствам като в гето.
Да, или като някой изостанал бежанец от войната.
Много си чувствителен на тази тема. - Чувствителен ли?
Усложняваш го. - Усложнявам ли го?
И аз не знам как да го нарека.
Всъщност твоят баща какво е правил през войната?
Трябват ни свидетели,
готови да повторят пред съда показанията си срещу Гогл.
Да повторят ли?
Военният съд в Дахау разгледа безброй случаи от "Маутхаузен".
Името на Гогл се спомена неведнъж,
но той се беше укрил и живееше под чуждо име.
Сега ще го пипнем.
Какво можем да направим? - Ще го съдим.
Не е толкова лесно.
Да отправим призив в организацията на концлагеристите от "Маутхаузен".
Може да има смели свидетели, които не допускат да ги сплашат.
А дотогава?
Може би е по-добре да изготвиш писмо, Паул.
В него ще опишеш какви зверства на Гогл си видял с очите си.
Боя се, че няма да мога.
Да, татко, ще се справим. Аз ще ти помогна.
И после?
Ще предам писмото на Вътрешно министерство.
Те трябва да реагират.
... на третите национални избори,
откакто републиката има неограничено...
Курт?
Дойде препоръчано писмо за теб от Районния съд в Залцбург.
Г-н съветник, сигурен съм,
че свидетелите са ме объркали с Хартман.
Той имаше по-високо звание.
Често нападаше хора.
Да, виждал съм го с очите си.
Готфрид Хартман -
оберщурмбанфюрер от СС,
по-късно загина някъде в Русия.
Ще се установи след разпита на свидетелите,
които ще ви идентифицират или не, г-н Гогл.
Г-н съветник, всички изглеждахме еднакво с каска.
Всички имахме еднакви подстрижки.
Смелост, другарю. - Заседателите да запазят тишина.
Тишина в залата. Тишина!
Според съвпадащи показания преди няколко седмици
сте потърсили във Вайтра Рихард Кун, свидетел на обвинението.
Да.
Това е вярно. Аз исках
да опресня спомените.
Исках да знам как е било тогава,
да събера опорни точки.
Аз пожелах да забравя много неща
от онова страшно време.
Жена ми е говорила с вас, г-н Кун.
Детайли за това, какво обсъдихме тогава,
вече не мога да ви кажа.
Г-н Кун е бил очевидец на събития,
случили се през 1944 г. в "Маутхаузен" пред стената на
парашутистите.
Ще цитирам:
"Гогл рита един възрастен мъж, докато той умря".
Съгласно тези показания друг мъж
сте блъснали по стръмен склон и той също е умрял.
Не.
Не е така. Това не е вярно.
Изведнъж г-н Кун оттегли изненадващо уличаващите си показания.
Мога да ви обясня. Така е заради объркването.
Много често другари и концлагеристи ми казваха
да бъда внимателен,
защото ме объркват с оберщурмбанфюрер Хартман.
Точно така стана.
Точно така беше.
Да. Точно така!
Всички свидетели го разпознаха категорично
и го посочиха.
Разказаха ужасяващи неща,
но понякога в залата имах чувството, че отново е 1938 г.
Стига, Виктор. - Вярвай ми, не си въобразявам.
Нашият адвокат каза, че обвиненията са съкрушителни,
но наказателната мярка е спорна при такива дела след много години.
Трябва да затварям. - Защо? Не преувеличавам.
Обади ми се утре. - Ядосана ли си ми?
Не, но трябва да затварям. Лека нощ.
Е?
Чете ли вече вестника?
"Ловците на нацисти са неумолими".
Твоят приятел евреин се прочува.
Искам веднага да прекъснеш връзката с него.
Но... - Повярвай, за теб е по-добре.
Това е... Тате, преувеличаваш.
Чу ме.
Г- Визентал, имам въпрос. Кой печели от такива процеси?
Човек като Гогл през годините
се е интегрирал социално и политически.
Не може ли да бъде оставен на мира?
Няма две мерки за измерване на вина, господине.
Само законът
може да бъде нашият отговор на време на беззаконие.
Да изчакаме вътре, Виктор.
Той.
Той застреля детето ни -
Сузане.
Беше само на шест години.
Пред очите ни
Останал е на опашката.
Тихо!
Престанете с театъра. - Клевета!
Тишина в залата!
Свидетелят е видимо развълнуван и не може да продължи.
Свободен сте, г-н Десауер. - Не, не.
След като с жена ми трябваше да видим това
и след като уби и Мила,
той застана пред мен и пъхна пистолета в устата ми.
Погледна ме в очите и каза:
"Не.
Теб ще оставя жив.
Кажи на другите затворници какво ги очаква,
ако са непокорни."
Престани.
Тишина в залата!
Добър ден. - Здравейте, г-н Герхард.
Сложих му инжекция и заспа,
но искам да го взема във Виена. Беше прекалено за него.
Аз ще го уредя.
Центрирай. Ари, какво правиш? - Подай. Играй.
Насам.
Там, там, там. - Глупак.
Отдясно.
Подай. - Насам.
Тук. - Хайде.
Здравейте, момичета.
О, не.
Да, да. Давай.
Стига. - Хайде де.
Давай.
Да, така се прави.
Стреляй!
Да!
В центъра.
Виж ти.
Подарък.
Давай. - Да.
Остави. Сигурно имаме друга топка.
Е?
Ела. - Топката, моля.
Какво? Говори по-силно.
Топката.
А, топката. - Първо, казва се "моля".
Второ, тя вече е наша.
Грешите. - Да?
Вземи си я, ако ти стиска.
Да си тръгваме. Ела.
Хайде. Или еврейчето е страхливец.
Ела тук.
Ела!
Изненада ме, като му се нахвърли.
Беше глупаво. Ти си прав.
Защо?
В името на републиката заседателите стигнаха до присъда.
Обвиняемият Курт Гогл
е невинен по всички 21 точки от обвинителния акт.
Да!
Виктор!
Ще говоря с прокурора да внесе жалба за признаване на нищожност.
Защо?
За неправилен инструктаж на заседателите от председателя.
Иначе нямаше да стигнат до такава присъда.
Това е предателство на жертвите и оцелелите.
Каква е вероятността да мине?
Светът гледа.
Процесът трябва да се повтори.
Ние ще продължим борбата. - Аз нямам сили за това.
Ако се откажем, ще ни забравят.
Ще се справим, татко.
Никога не сме могли да разчитаме на държавата.
Така е било и така ще бъде.
Свободата не е подарък от някоя държава или от небето.
Трябва да се борим за нея всеки ден.
Здравейте.
Добро утро.
Здравейте.
Добър ден. - Здравейте.
Добро утро.
Къде беше цял ден?
Обикалях с колата места, където отдавна не съм бил.
Гогл седи с приятелите си нацисти на чист въздух край Волфгангзее,
лови риба и мисли колко глупави сме.
Мислех си дали да заведем дело срещу него в чужбина.
Трябва да го стреснем.
Ела.
Ще отидем с петима или шестима.
Това няма да вкара Гогл в затвора.
Ако постъпим като с Айхман?
Да го отвлечем и да го заведем в Израел ли?
Защо не? Отвличането не е трудно. - Разбира се.
Нападаме, упояваме с хлороформ, затваряме го в багажника ти,
водим го в Израел и там го съдим.
На 6000 км.
Прекосяваме Средиземно море с ферибот до Тунис,
минаваме през Либия и Египет с Гогл в багажника.
Какво ще правиш? Ще бездействаш, защото не разбираш света ли?
Може би е възможно
да го накажем чрез съвестта му.
Стига, Виктор. Той няма съвест.
Ще се съберем ли в кръчмата?
Да, трябва да празнуваме за Курт.
Кой ли е? - Не знам.
Късно е.
Какво търсиш тук?
Искам да кажете истината.
Махай се.
Все някога ще трябва да признаете. Направете го сега.
Заплашваш ли ме?
Мъжът ми не е направил нищо. Беше оправдан.
Не можете да избягате.
С баща ми винаги ще ви напомняме за хората, които сте убили,
всеки ден и всяка нощ.
Повикай жандармерията.
Не разбирам какво е станало с вас,
как сте извършили всичко.
Аз не съм направил нищо. Разбираш ли?
Относно войната ти, момченце,
с парите на баща си и частното училище в Англия
не знаеш нищо.
Не закачай мъжа ми, мръсен евреин! - Стига. Повикай жандармерията.
Всеки ден
и всяка нощ,
докато съм жив.
Жандармерия, обажда се Гогл.
Не смей да се връщаш тук.
Чу ли? Не идвай на моя земя!
Вие сте престъпниците!
Вие будите мъртвите!
Ало? - Обажда се Цимерман.
Прокуратурата оттегли жалбата за нищожност.
Какво? - Да, наистина невероятно.
Защо? - Вчера са го решили
на заседание в министерството.
Сигурно има политическа намеса.
С това Гогл окончателно се измъква.
Добре, аз ще се погрижа,
но без теб и Ари.
Ще бъде твърде рисковано. Някой ще ви разпознае.
Какво?
Няма да го убием.
Струваш ми се замислен.
Питам се как да продължим.
Какво имаш предвид?
Дали да останем заедно.
Брак ли ми предлагаш?
Още не. - И така е добре.
Не искам да стана като майка си,
която само води домакинството и се прави на добра съпруга.
Мисля, че никой не иска да стане като родителите си.
Всички у нас са
доста подразнени от цялата тази врява.
Можеш да си представиш.
Знаеш ли колко подразнени сме ние?
Татко ми забрани да се срещам с теб.
Защо?
Защото съм евреин.
Предай му от мое име,
че смятам да проуча историята на тъпата му мебелна къща.
Ако се установи, че... - И аз не искам да ставам еврейка.
Наистина.
Това няма нищо общо с нацистите.
Ана, не трябва да ставаш еврейка заради мен.
Всъщност една религия или една вяра трябва да бъде нещо свързващо.
Кой е?
Не питам дали е неудобно. И така го виждам.
Може ли?
Кой има право да убива, Виктор?
Никой. Защо?
Никой - никоя държава, никой режим, никой войник, никой човек,
но въпреки това се случва, макар че Библията го забранява.
Вярата изчезва, ако фюрерът се появи от плът и кръв.
Хората бързо забравят добрия Бог.
Според мен вяра и политика не бива да се свързват.
Едната няма нищо общо с другата.
Станало ли е нещо?
Вие ми кажете.
Грешка е
да вземаме закона в свои ръце, повярвайте ми.
Той е убиец.
Да,
но ние не сме такива.
Насилието
е като плевел.
И в най-голямата суша не умира.
Хората се събират,
за да тероризират политиката, конкуренти,
чужденци или някого с различно мислене.
Хвърлят запалителни бомби, за да наложат идеалите си,
без значение дали ще пострадат и невинни.
Насилието трябва да бъде задушено още в самия зародиш.
Когато плевелите избуят,
за кратко време превземат всичко.
Как искате да задушите
плевелите?
В една поддържана градина
те нямат шанс да се появят.
Ако вече ги има?
Трябва да се назначи градинар, който знае как да подходи.
Харесвам ви, Виктор.
Наистина ви харесвам.
Моля ви, пазете се.
Пазете и баща си.
Кой беше този?
Двама лежат в болница в Залцбург. Така са ги подредили,
че и полицаите още не са успели да ги разпитат.
Другите двама са избягали в последния момент.
Как е станало?
Гогл е бил със свой приятел
и той веднага е извадил меч.
Бързо са се събрали и други. Използвали боксове,
инструменти и подръчни средства.
Искали да знаят кой е изпратил нашите хора.
Могат да съберат едно и едно.
Трябва да се скриеш някъде, поне за няколко седмици.
Купи си пистолет и винаги го носи у себе си.
Не, не.
По дяволите!
Виктор, веднага изчезвай.
Послушай ме. Трябва да тръгваш.
А баща ми? - Той е в болница.
Моят баща се грижи за нещо. Не можеш да направиш повече.
Измисли си оправдание. Отиваш при бивш съученик в Италия.
Да ти помогна ли да си стегнеш багажа?
Какво хубаво има в едно пътуване, ако заминаваш сам?
Може да откриеш нова своя страна.
Глупости.
Човек се чувства самотен.
Аз ще го разбера.
Ще бъде само за няколко дни.
Виктор, ако нещо лошо стане, постъпваш по един от три начина.
Това може да те пречисти или да те унищожи,
или да те направи по-силен.
Като те погледна в очите,
се тревожа.
Колко трае пътуването с кола до Италия?
До морето ли?
Може би седем-осем часа.
И аз искам да го направя.
Следващия път ела с мен. - Защо не този път?
Защото баща ти не те пуска. - Е, и? Аз съм на друго мнение.
Вече съм достатъчно голяма и това не е негова работа.
Каза ли му го вече? - Мислех, че искаш да сме заедно.
Или това не е вярно. - Не е така.
Защо изведнъж се отказа?
Защото има няколко неща, които трябва да...
... обсъдим.
Браво.
Браво, деца.
Благодаря ви. - Благодаря, г-н директор.
Някоя те целува. Така се прави.
Не слуша ли, Ерика? - Вече го знам.
Благодаря.
Добре ли е? - Да.
Наздраве.
Здравей. Какво ще пиеш, младежо?
Една бира, моля.
Откъде си?
От Залцбург. - Важна клечка.
Сега ще донеса.
Тези, които обвиниха Хартингер...
Всъщност се казва Гогл. - Все едно.
Трябваше направо да ги избесят без съдия.
Двамата в болницата не говорят. - Откъде знаеш?
От Фердл. Нашият участък отговаря.
Побегнаха като зайци.
Да.
Слушайте, Гогл е загазил.
Как го измъчваха. Евреинът е такъв.
И днес създава само размирици.
Точно така. Наздраве. - Заповядай.
Наздраве.
Да ви донеса ли нещо?
Евреинът, евреинът...
Все горкият евреин.
Какво преживяхме ние?
Гранатите разкъсваха другарите до нас,
мряха като мухи в лазарета или се губеха някъде в снега и леда.
Всеки само изпълняваше дълга си.
Само това остава за служба на отечеството
да го затворят след 20 години.
Гогл беше злепоставен публично. Това е най-лошото.
Да не се впечатлява. - А вече има рак.
Наистина ли? - На простатата. Жена ми ми каза.
Бил е в клиниката, а тя е асистирала на лекаря.
Да.
Какво? Какво има?
Нищо, Курт.
Може да разчиташ на нас. Обещавам ти.
Добре, благодаря.
Сега ще тръгвам. Утре ще ставаме рано.
Довиждане.
Той е прав, хора.
Какво ще стане с месото от дивеча?
Ерика да вземе колкото иска, както и вие.
Не искам. У нас няма кой да го яде.
Ерика, запиши всичко. - Записах.
Благодаря, кмете. - Няма защо.
Довиждане.
До скоро.
Довиждане.
Всичко наред ли е с бирата? - Сметката, моля.
Какво правиш по нашия край?
Аз съм на почивка.
Не ми приличаш на почиващ.
Всъщност не приличаш и на залцбургчанин.
Познавам ли те отнякъде? - Не, едва ли.
Почакай.
Познавам всички при нас.
Ако те интересува нещо...
Слушайте, хора. Внимание!
Добро утро и добре дошли за нашата хайка.
Стреляме по дребен дивеч със сачми.
След като чуете сигнала за влязъл гонач,
може да стреляте само навън.
Повече не стреляйте навътре,
или може да улучите другар,
а не искаме да става така.
И така, наслука!
Кого виждаме тук?
Зайо Байо ли? Да!
Твърде бавни ли бяхме?
Скъсаха ли ни кожухчето?
Да!
Да.
Барко!
Къде ходиш, като те викам?
Има ли нещо горе?
До мен.
Да запазим минута мълчание.
Другари, връщаме се в хижата. Там ще подредим дивеча.
Постарайте се и Кофлер да снима.
Тръгвайте. - Сега идвам.
Ела.
Да ме разстреляш ли искаш?
Не можеш.
Не бих се обзаложил.
Какво искаш от мен, момче?
Да ми припомниш ли? - Надолу.
Там няма нищо. - Тръгвайте.
Имаш интересна пушка. Чешка ли е?
Знаеш ли по колко хора са стреляли с нея?
Слезте по склона. Долу има кола.
Виж.
И аз винаги го нося.
Той е от службата ми
в "Маутхаузен".
Знаеш ли, че повечето хора
предпочитат бели яйца пред кафяви?
Да.
Много птицевъди отдавна започнаха да го управляват във фермите,
за да отговорят на търсенето.
Знаеш ли какво правят?
Отделят пилетата, които имат кафяви уши,
слагат ги в един сандък и ги обгазяват. Лесно е.
Така след време имат само бели яйца.
Хвърли оръжието! - Няма нужда, Едерл.
С такъв като него все още мога да се справя сам.
Тази свиня те съдеше.
Мръсният евреин. - Чакайте!
Пуснете го.
Или да го накараме да танцува.
Те обичат танците. - Не, ще го гръмна.
Стига!
Няма полза.
И без това тъкмо тръгваше към колата си
и повече няма да се връща тук.
Хайде.
Остави го. Спокойно.
Бягай.
Бягай! - Мръсен евреин!
Повече не се връщай!
Като те слушам, не личи, че си на морето в Италия.
Защо? Как трябва да звуча?
По-далече.
Криеш ли нещо от мен?
Защо?
Виждам, че си се променил след процеса.
Защо не дойдеш при нас, като се върна?
Апартаментът е голям.
Баща ми не позволява да се изнеса, преди да се омъжа.
Брак ли ми предлагаш?
Няма да благослови брак с евреин. Така каза.
Все пак правиш каквото ти каже.
Не, естествено.
Въпреки това мисля, че бракът е старомоден.
Да. - Отворете! Криминална полиция.
Ехо?
Криминална полиция. Г-н Десауер? - Да.
Има жалба срещу вас. - Моля?
Носили сте оръжие без разрешително.
Има и жалба за навлизане в чужд имот,
нарушаване на нощния покой и телесна повреда.
Доста се насъбраха. - Има грешка.
Къде е оръжието? - Нямам. Няма оръжие.
Нямате това право.
Кой каза? - Законът.
Не може да претърсвате стаята. Искам да говоря с адвоката си.
Притежанието на оръжие не е наказуемо,
но не биваше да разнасяш пушката.
Аз нямам пушка и настоявам... - Густл!
Под леглото.
Класика. - Много находчиво.
Чешка.
И е заредена. - Лошо.
Подпишете тук. - Момент, първо ще го прочетем.
Аз няма да ви чакам. - Какво ще стане сега?
Пушката се конфискува.
След като не знаете откъде е, ще ви бъде наложена глоба.
Очаквайте около 20. - 20 000 ли?
Виктор, спокойно. Те са полицаи, а не съдии.
Не говорим за бедняк. Всички сте богати бизнесмени.
Как да го разбирам? - Ние не пишем законите, господа.
Само трябва да следим за спазването им.
Не те съветвам.
Другото ще получите по пощата с жалбата от г-н Хартингер.
Гогл. Той се казва Гогл. - Да, все едно.
Твърди, че сте му изпратили биячи.
Клевета. Категорично отричаме.
Следствието ще го установи.
Тръгваме ли?
Довиждане, господа. - Или трябва да кажем "шалом".
Ще внеса оплакване от вас. - За кое?
Казва се "за какво".
Очевидно евреинът не разбира от шега.
А вие какво правихте през войната?
Бил си войник, нали?
Остави го. Беше отдавна. - Интересува ме.
Беше ли нацист, тате?
Виж какви глупави идеи внушаваш на брат си с твоите въпроси.
Естествено, баща ви не е бил нацист.
Всички бяха длъжни да служат, или щяха да ги убият.
Наистина ли?
Казвал си ми, че си бил на фронта.
Или това не е вярно.
Ще ти кажа нещо, Ана.
Имаш щастието да се родиш късно.
Не си видяла война. Не знаеш какво преживяхме.
Щеше ли да действаш различно
само защото обожателят ти евреин твърди, че сме имали избор?
Убил ли си някого, тате?
Престани да говориш за тези неща.
Не сме направили нищо и не носим никаква вина.
Предай го на глупавия си приятел. - Сигурно няма да ми повярва.
Върви в стаята си.
Днес не искам да те виждам тук.
И ще прекъснеш връзката с евреина. Забранявам ти я.
Ще го направиш веднага и завинаги.
Чу ме.
Искам отговор на въпроса дали си бил нацист.
Върви в стаята си. - Руди, моля те.
Защо не може да имам връзка с евреин?
А с чернокож може ли, или с хомосексуален?
Ханес, това не е за теб. - Има ли разлика?
Защо? Още не е... - Тръгвай веднага!
И аз искам да знам!
Всеки на моята възраст трябваше да воюва.
Не съм отишъл доброволно. Може да ми вярваш.
Най-малко искам старите забравени истории,
за които никой не иска да говори, да ми се припомнят в моя дом
от собствената ми дъщеря. - Руди, тя е млада и глупава.
Не, не е такава.
Ана, пожелавам ти
да не попадаш в същата ситуация като нас тогава.
Аз искам само да говорим нормално за това.
Престани, глупачке,
или ръката може да ми се изплъзне. Не си толкова голяма.
Съвсем си превъртял.
Какво ще правим сега? - Нищо. Това е.
Има три жалби срещу мен. - Няма да се откажеш.
Гогл трябва да се страхува. Трябва да умира от страх.
Виждаш, че той не се страхува.
Може би делото може да се поднови. - Вече се опитахме.
А и отново ще го оправдаят. - Не е задължително.
Вярата ти в австрийското правосъдие е непоклатима.
Само Бог знае защо.
Защо ми се струва, че криеш нещо от мен?
Питам се дали някога ще престанат.
С какво? - С какво ли?
Оправдаха ме, Хермине.
Невинен съм.
Така казаха. - Но пак не ни оставят на мира.
Какво да направя? - Искам това да престане,
макар че хората тук са почтени и ни подкрепят.
Аз изпълних дълга си.
Имах дълг на войник.
Какво трябваше да направя?
Да отида при Гьоринг в Берлин да му кажа да престане ли?
Или да напиша любезно писмо на Хитлер?
И Хитлер не знаеше всичко.
Всъщност ние бяхме жертвите.
Да.
Не си направил нещо по-различно от хиляди други другари.
Времената бяха такива.
Всеки червей изпълзя от дупката си.
Всичко, което дотогава само бяхме си мислили,
изведнъж можеше да бъде изречено на глас.
Има по малко зло
у всеки човек, Херми, също у теб и у мен.
Навремето те успяха
да го извадят наяве. Разбираш ли?
Изведнъж беше някой, имаше някаква стойност.
Курт, направил ли си нещо от това, в което те обвиняват?
В какво ме обвиняват?
Жени и деца. Ти си...
Беше ми трудно, Херми,
защото го изискваха от мен.
На война винаги смъртта управлява.
Но жестокост...
Виждала ли си ме да проявявам жестокост?
Значи не си го направил.
Херми, видях най-лошите неща,
които можеш да си представиш,
неща, за които не мога да говоря,
за които не искам да говоря.
Сега те ме преследват.
Това е по-голямо наказание от всяка присъда,
която може да ми наложи някой съд.
Радвам се, че не си стигнал дотам.
Детето си е дете.
Да.
Къде отиваш?
Излизам да пикая в градината.
Ще подишам чист въздух, който идва откъм водата.
Надявам се това да ме разсее.
Приятел на евреите
Все пак ми разкажи.
Какво? - Стига, не се преструвай.
Лъжеш ме от дни. - За какво говориш?
Защо след две нощи в Италия вече се връщаш във Виена?
Закопнях за теб. - Стига. Това са глупости.
Изобщо не си бил на морето.
Напротив. Къде съм бил според теб?
Вече те познавам достатъчно добре.
Не ми казваш истината.
Напротив.
Искам да бъда близо до баща си, докато оздравее.
И ти хрумна изведнъж, след като си карал 7-8 часа.
Да, от Градо се обадих на Ари.
Каза ми, че има много работа
и че всъщност му трябвам тук, когато татко го няма.
Кой ли е? Пак ли е онзи Визентал?
Да, моля? - Полиция. Отворете.
Полиция ли? - След малко ще ти обясня.
Другия път ще умреш.
Изчезваме.
Спяхте дълбоко, Виктор.
Сега бях при баща ви.
Не е добре. Той е слаб, много слаб.
Мисли, че сте в Италия.
Оставих го да мисли така.
Да бъдеш жертва е страшно, Виктор.
Още по-ужасно е да бъдеш извършител,
да живееш с вината,
да я предадеш на следващото поколение.
Това превръща и младите в извършители.
Този Гогл може да е на свобода.
Това е лошо и тъжно,
но той винаги ще остане в плен,
ако поддържаме живи спомените му.
Разбирате ли? Това е нашата задача.
Възстановете се.
След това ще помислим.
Довиждане.
Г-н Щьогер, позволете ми да поговоря с Ана.
Повече няма да я видите.
Няма да ви се обажда. Вървете си.
Искам само да обясня на Ана.
Ако отново дойдете тук, ще повикам полиция.
Господа.
Може ли да попитам какво става?
Ехо?
Къде бяхте вчера между 17 ч. и 24 ч.?
Първо ще ми обясните ли какво означава това?
Попита те къде си бил.
Тук.
В траур съм. Баща ми почина.
Излизам само ако имам задължение.
Ще ревна. - Свидетели?
Едва ли. - Няма ли? Лошо.
Нищо. Няма други тук.
Кой трябва да е тук?
Г-жа Хермине Хартингер, по съпруг Гогл. Къде е?
Познавам ли я? - Заплюла те е в лицето, смешнико.
Какво за нея? - Не ставай дързък.
Наистина не разбирам.
Изчезнала е от вчера.
Допускаме, че е отвлечена. - Може дори да е убита.
Вие сте сред главните заподозрени. - А нямаш и алиби.
Вземай си нещата и тръгвай.
Момент, извинете. Аз имам алиби.
Вчера бях при вас, в полицейския участък.
Откраднаха колата ми и аз го съобщих.
Беше към единайсет.
Къде отивахте толкова късно?
Излизате само ако имате задължения.
Преди обяд имах няколко срещи за наследството от баща ми.
Между тях напазарувах и прибрах чантите в багажника.
Когато пристигнах вкъщи, съвсем забравих за покупките.
Към 23 ч. вече усетих глад.
Затова слязох на улицата
и колата ми я нямаше.
Обиколих квартала.
Помислих, че може да съм паркирал другаде.
Не беше така и затова отидох в полицията.
Хубава приказка.
В какъв смисъл? - Кротко, колега.
Може да сте отвлекли или убили г-жа Хартингер или Гогл.
След това сте скрили трупа и сте хванали влака до Виена.
Лесен план.
Но някъде по пътя е трябвало да откраднат колата
или поне да съм я оставил съзнателно някъде
и да съм убедил г-жа Гогл
да ме последва пеша до екзекуцията или скривалището.
И всичко за седем часа,
от които г-н Десауер е трябвало да прекара четири само във влака.
Сега ме чуй... - Кротко, Шопи.
Едва ли искате да се изложите пред прокурора
или пред обществото с конспиративна теория.
Трябва да заминеш.
Веднага.
Вече няма да те оставят на мира.
Това е твърде опасно за всички ни.
Не може да се прибереш. Сигурно те чакат там.
Или полицаите ще те шпионират.
Какво ти трябва?
Парите от сейфа и няколко лични вещи.
Ето. Запиши ми ги.
Искам да се сбогувам с някого.
Необходимо ли е?
Познаваш ли някого в Америка?
Ще ти дам имена и адреси. Ще ти помогнат.
Във всеки от нас има дявол
и сами превръщаме този свят в ад.
Не върши глупости,
или не съм те познавал.
Някак си не знам какво да кажа.
Това ме изненадва. - Ще се грижа за всичко. Обещавам.
Но аз не искам да бъда зависима от теб.
Добре. Ти ще се грижиш за всичко.
Не е смешно.
Стига ми, че нашите разбраха, че сме се срещали.
Ако сега им кажа, че заминаваме за Америка,
наистина не мога да гарантирам за баща си.
Мисля, че няма да мога.
Не съм толкова спонтанна. - Довери ми се.
Хвани влака за Цюрих. Ще пренощуваме в хотел
и ще излетим за Ню Йорк.
Това е чужда страна. Не нам езика. Какво ще правя там?
Всичко бързо ще се нареди.
Не се осмелявам, Виктор. Това е
твърде откачено, твърде изненадващо.
Не съм подготвена за нещо такова.
Семейството ми...
Мисля, че не мога да го направя.
Това е всичко, което поиска.
Всичко, което ми трябва.
Внимание на перона. Влакът пристига.
Ти си приятел, Ари,
истински приятел.
Благодаря. - А какво стана с Ана?
Отдръпнете се. - Разбирам.
Е, сега си свободен.
Ще си хванеш хубава американка, някоя актриса.
Ще те попитам само веднъж. Къде е жена ми?
Казвай!
Още ми се иска да се предадете и да кажете истината. Лесно е.
Стига глупости.
Отговори ми веднага!
Ако жена ви още е жива, но не бъдете много сигурен,
не й остава много. Само това мога да ви кажа.
Искам доказателство, че е жива. - Отхвърля се.
А и самият аз не знам със сигурност. - Не ти вярвам.
Това е писмено признание за извършеното от вас.
Подпишете го и ще ви заведа при жена ви.
Ще видим дали още е жива.
Добре.
Ще подпиша, но едва след като Херми се върне.
Не се приема. Сега може да ме застреляте,
но тогава жена ви със сигурност ще умре.
Или подпишете.
Хвърлете пушката и револвера.
Мислиш ли, че хората са глупави
и няма да се сетят за теб?
Това признание няма никаква стойност.
Получено е чрез принуда.
Ако Херми е мъртва,
ще те обесят на първото дърво.
Ако не е, може да си завреш някъде цялото признание.
То не струва нищо.
Обърнете се.
Пътят няма да става по-лесен.
Какво си намислил?
Сигурен съм, че Херми е жива.
Твърде страхлив си да убиеш.
Иначе би могъл да убиеш и мен
и да сложиш край.
Кажи ми какво правиш.
Разбирам, че се страхувате. Познавам това чувство.
Аз не се боя. - Напротив.
Сигурно през всички години сте си мислили
колко ви е провървяло да се измъкнете.
Затова сега се страхувате.
Стигнахме ли вече до края на историята?
Ти ме измами.
Жена ми никога не е била тук, нали?
Херми?
Херми!
Ти си онова еврейче.
Познах те. Искам да го знаеш.
Сигурно има объркване.
Под маските всички изглеждаме еднакви.
Нямаш представа какво трябваше да обещая на родителите си.
Започнах в Америка нов живот
на свобода.
Преди не познавах такава свобода,
но знам, че не е подарък от държавата или от небето,
а всеки ден трябва да се борим за нея.
Преди време потърсих Курт Гогл в интернет.
Там пише, че местонахождението му е неизвестно.
За мен отдавна вече няма значение.
За съжаление, знам,
че буренът бързо може за обхване всичко,
след като веднъж е избуял.
Превод СВЕТЛА ВАСИЛЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО