Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Lidé si myslí, že sny jsou únik.
Šance uniknout z bdělého života
do světa bez následků.
Jenže tak to není.
Sny nevznikají samy od sebe.
Tvoříme je my.
Vymýšlíme je pečlivě a přímo pro vás.
Máme své důvody a máme svá pravidla.
Tvoříme sny, které vám pomáhají na cestě.
A tam, kam míří ona,
bude potřebovat veškerou možnou pomoc.
Dobré ráno, Prase.
Dobré ráno, Bugsy!
Ahoj, tati, cos přivezl?
Plavím se přes moře, abych ti přinesl snídani.
Teda, děkuju.
Ukaž, pomůžu ti s tím.
- Lepší? - Díky.
Jo.
Čau, Bugsy!
Tak jo.
Chytej!
A… chytej!
Máme dobrý kurz?
Zvedl se vítr.
Tak co budeš dělat?
Zvednu příď.
Zvedni příď.
Ještě kousek. Ještě.
Tumáš, holka.
Tohle je Fred.
Ahoj, Frede.
A já mám Seymoura.
Tati? Proč se musím učit matiku,
když se budu starat o maják jako ty?
O našem majáku už stejně vím všechno.
Na něco se tě zeptám.
K čemu jsou majáky?
Chrání lodě.
Ne. K tomu majáky nejsou.
Ale až na to dokážeš odpovědět,
dám ti od našeho majáku klíč, to ti slibuju.
A teď… do postele.
Nechceš Prase?
Je mi 11.
Je mi líto, Prase. Holt už dospívá.
Co říkáš?
Ale ne, nemusíš se bát. Já tady pro tebe budu pořád.
No tak jo. Dobrou noc.
Počkej!
Jeden příběh?
O Flipovi?
Tak jo.
Tenhle jsi ještě neslyšela.
Víš, že já a Flip jsme žili jako psanci.
Každou noc jsme hledali poklady a takové ty věci.
Jednou Flip přijde a řekne: „Víš, co jsem slyšel?“
Doslechl se o Perlách. Kouzelných Perlách.
Když jednu získáš, splní ti jakékoli přání.
Jenže tyhle Perly se daly najít
jenom v nejnebezpečnějším moři, jaké lidstvo zná.
V Moři zlých snů.
Jak jsem se to dozvěděl, řekl jsem: „Zapomeň, tam nejedu.“
Jenže potom Flip, však ho znáš, udělal dvojťuk.
Když parťák udělá dvojťuk…
- Nemůžeš odmítnout. - Přesně.
Psanecký zákon.
Tak jsme vypluli.
No, řeknu ti, byla zima. Byla zima jako v psírně.
Ale říkal jsem si, že v té zimě by Flip nemusel tak smrdět.
Pak přišla bouře.
A vlny.
Najednou jsme zaslechli silný hukot.
Byl všude okolo nás.
Každou vteřinu sílil.
Byl to ten největší a nejšílenější vír, jaký jsem kdy viděl.
Ráhno se otočilo, praštilo mě
a shodilo mě do vody.
Klesal jsem ke dnu jako kus olova.
Níž a níž,
až jsem si všiml, že přímo na dně moře je díra.
Tak jsem k ní plaval.
Co je na druhé straně?
Je tam mrtvo.
Vůbec žádný život,
jenom dno poseté kostmi prastarých živočichů.
Tehdy si pro mě přišla.
Ta nestvůra.
Náhle se vynořila z temnoty,
černá jako noc a větší než jakýkoli tvor, jakého jsem kdy viděl,
vířila prach dlouhými černými chapadly.
Ztuhl jsem strachy.
A potom se pomaloučku,
pomaloučku
natáhla, popadla mě a třásla mnou jako o život a já jsem…
Moment.
Počkej, teď nemůžeš přestat.
Když je to strašidelné?
Nebylo to strašidelné.
Byl to potenciálně zajímavý začátek příběhu.
- Tady Peter. - Potenciálně zajímavý začátek.
Rozumím.
Nemo, u Lopezova ostrova je rybářská loď v nesnázích.
Dneska bude počasí drsné.
Víš, co máš dělat, kdyby vypadl proud, že?
Nahodit generátor, vyčistit čerpadlo,
kdyby něco, volat Carle.
Neboj, tati.
Hezké sny.
Hele,
dostal jsem tě.
Nech toho.
Dobrou noc.
Dobrou, brzo se vrátím.
Tati?
Pomoc!
Carlo?
Carlo, kde je táta?
Nemo,
je pryč, zlato.
Je pryč.
Je mi to líto.
Tak si to přál. Mluvil o tom s vámi?
Matka jí zemřela, když byla malá, tak je na jednoho rodiče zvyklá.
Nikoho jiného nemá.
Buď půjde k vám, nebo do domova.
Strčí ji do ústavu nebo k pěstounům…
Nemo, pamatuješ si strejdu?
Ne.
Nikdy jsme se nepotkali.
Tvůj táta mi nechal pokyny.
Kdyby se mu někdy něco stalo…
Chtěl, abys šla bydlet ke strejdovi do města.
Ale já se musím starat o maják.
Nemo…
Nemůžeš žít sama.
Ale já to dokážu, umím to. Táta mě všechno naučil.
Je mi líto, děvče.
„Z našeho potůčku času a prostoru
pak proud odnese mě v dál.
Snad zas svého lodivoda zřím,
až písčinu překročím.“
To je on.
Haló?
Ne, teď se to nehodí.
Můj bratr se ztratil na moři.
Ne, úplně se ztratil. Jsem na pohřbu.
Dost jsme se odcizili.
Odcizili jsme se.
Takhle… takhle mi to vyhovuje.
Carlo.
Dobrý den.
Ahoj.
Ta tvoje ztráta mě mrzí.
Naše ztráta, samozřejmě.
Můžeme…
Měli bychom vyrazit, ať nám neujede trajekt.
V botách ne.
- Omlouvám se. - Ne.
Je to skvělá budova.
Nemusíš nikam chodit.
Což taky nedělám, protože pracuju z domu.
Promiň.
Máme tady čistírnu, kavárnu.
V přízemí mají dokonce rotopedy.
Baví tě rotopedy?
To je na rotování?
Nevím, nezkoušel jsem to.
Hele…
Máš ráda kliky?
Tohle jsou moje dětičky.
Ty jsi prodavač klik?
Nejsem… Nejsem prodavač klik.
Vlastním firmu, která prodává koule ke dveřím,
prodáváme západky, prodáváme rozety.
V tom jsme jiní.
Spousta lidí v našem oboru honí nejnovější trendy, my ne.
Ne, díky. My se držíme klasiky.
Jde o bezpečnost, ne o módu.
- Nesahej na to. - Pardon.
Není to hračka.
Tohle, to je starožitnost.
Zámek z vězeňské cely v Alcatrazu.
Kdybych tě chtěl zamknout v pokoji.
Nezamknu tě v pokoji.
To byl vtip.
Potřebuješ obejmout nebo tak?
Ne.
No, tak dobrou noc.
Já vím, Prase. Taky bych chtěla být zase s ním.
JAK VYCHOVAT DÍTĚ
Prase.
Cože?
Počkej!
Ne.
Ne, stůj! Počkej!
Stůj! Zastav se!
Ne!
Stůj! Ne! To ne!
Červená. Zastav!
Červená!
PŘÍSTAV TRAJEKTŮ
Tak pojď, Prase.
Díky.
Ahoj, Bugsy.
Tati?
Kdo jsi?
Nikdo?
Jenom takový ten podivín, jaký potkáváš ve snech.
Nevšímej si mě, už jdu.
Přijďte jindy, umýváme nádobí.
Dobře, tak to nevyšlo.
Ty jsi to dítě.
Co tady děláš?
A kde je můj táta?
Nikdo ti to neřekl?
Vím, co se stalo.
Byl jsem parťák tvýho táty dávno předtím,
než začal sekat latinu a měl dítě.
Podle mýho velká chyba.
Šílený, zlý a nebezpečný.
Jsem Flip.
Ty jsi Flip?
Táta si tě nevymyslel?
Jsi jiný, než jsem čekala.
Hezčí?
Nebo nádhernější? Co?
Vlasatější.
A… smradlavější.
Vím, že nejsi skutečný,
ale představovala jsem si tě jako obyčejného člověka.
No fajn, tohle byly čtyři urážky za sebou.
Drzost.
Hele, přišel jsem ze zdvořilosti.
Upřímnou soustrast.
Proto chceš zničit tátův pokoj?
Jo, to mi připomíná,
že tvůj táta měl mapu.
Asi takhle velkou. Byly na ní divný tvary a čáry.
Obrázek ústřice s perlou vzadu.
Je jediná na světě. Riskovali jsme pro ni život.
- Takovou jsem nikdy… - Nelži mi, holka!
Tvůj táta by mi ji chtěl dát.
Já nelžu.
Tak nic, najdu si ji sám.
Hele, nemůžeš sem vtrhnout jako nějaký zloděj.
Jsou snad zloději špatný?
Zloděj jenom bere cizí věci.
V cizích snech přece nemůžeš krást.
Jasně, že můžeš. Stačí vědět, jak tam a jak zase ven.
- Jsem ve tvém snu. - Jsi jen výplod mé fantazie.
Myslíš, že by sis mě dokázala vysnít? Tohle?
Jsem fešák.
Prosím! Nechci tě tady.
Já chci tátu.
Tak jo.
Co kdyby existoval způsob, jak tátu zase uvidět?
Jak to myslíš?
Půjdeme hledat poklad. A ten poklad je kouzelný.
Ve Snivokraji ti umožní přát si, co jenom chceš.
Zase bych viděla tátu.
No jasně, zase bys viděla tátu. Přímo tady, každou noc.
Ale potřebuju tu mapu, holka.
Nemám tušení, o čem mluvíš.
Jo, věřím ti.
Počkej! Můžu tu mapu najít. Pak můžu jít s tebou!
Jo, to bude fakt sranda.
Jenže nemáš vybavení, nic neumíš a bez mapy jsi mi k ničemu.
Je čas vstávat, holka.
Mapa.
Aha, už jsi vzhůru, super.
Co děláš?
Co nejdivnějšího se ti kdy zdálo?
Já si sny nepamatuju.
Myslím, že se mi ani nic nezdá.
Přinesl jsem ti mléko, jo?
Těšíš se na první den ve škole?
Ve škole?
Mělo by to tady být super. Stojí to pěkný balík.
Táta říkal, že školy jsou vězení.
Drží tam děti pod zámkem, obrazně i doslova,
a připravují je na celý život v práci,
dokud neodejdou do domova důchodců.
Poslední vězení.
Škola není vězení.
Můžu odejít, když budu chtít?
Je trochu jako vězení.
Zvonek moc nepomáhá.
Nemo, ahoj. Vítej ve Westbrooku.
Jsem slečna Arya, výchovná poradkyně. Ahoj.
Poslyš, vím, že prožíváš těžké období,
ale víš, co je nejodolnější věc na světě?
Není to titan.
Je to wolfram? Má vyšší pevnost v tahu…
Lidský duch.
Aha, vy myslíte metaforicky.
Procházíš si náročným obdobím. Ale víš co?
Jsi silnější, než si myslíš.
Můžete na chvilku?
- Na vteřinku. - Ano.
Asi bych vás měl varovat.
Nemin táta svou dceru vychovával jako poustevnici.
Ne ve špatném slova smyslu, ale asi to s ní bude dřina.
Bude potřebovat hodně citové opory.
Jo. Doufám, že jí tady s tím vším pomůžete.
Ale sami to nezvládneme.
- Ne. - Že?
Jasně, samozřejmě. Takže to tady neděláte?
Já se neumím starat o dítě ani mluvit o pocitech.
Myslím, že by jí doslova kdekoli jinde bylo líp.
Tak jo.
Držíte mě za ruce.
Dokážete víc, než si myslíte.
Opravdu. Musíte jenom…
Musíte se napojit na tu svou část,
kterou obvykle nepoužíváte.
Aha.
Musíte se na ni napojit.
- Zkuste to. - Dobře.
Ahoj všichni, ahoj. Díky, paní Youngová.
Ahoj děti, jak se máte?
Tohle je Nemo, vaše nová spolužačka.
Zkuste ji mezi sebe vřele přijmout,
budu vám moc vděčná.
Pardon.
Hele, poslouchejte.
V zájmu planety Země
máme v jídelně kompostovatelné nádobí.
Vyhráli jsme!
Nemo, Jamal. Jamale, Nemo.
Sedmidenní cyklus.
Přijdeš pozdě, máš modrou tečku.
Po třech modrých máš červenou a píše se rodičům.
Je na to mobilní aplikace.
Já nemám mobil.
To je moc milé.
Ale tu aplikaci potřebuješ.
Jaký klub tě zajímá?
Já dělám recyklaci, model OSN, keramiku, Sušenky, to je improdivadlo,
dělám bowls, vyřezávání, frisbee, jsem ve sboru, v orchestru…
Kam jsi chodila předtím?
Nikam. Učila jsem se doma.
Žili jsme s tátou v majáku.
V majáku? To zní bombově.
A proč jsi tady?
Můj…
táta odjel, proto jsem tady.
Bydlím u strejdy, jenom dočasně.
Super.
To jsou moji zombíci.
V převlecích sledujeme zombie filmy.
Je to zajímavější, než to zní. Asi.
Sedni si k nám.
Mám úkol do matiky.
Tak jo.
Mám skvělou aktivitu, kterou můžeme dělat společně.
Paklíče. Asi od nějakého mistra zloděje.
Nebo zámečníka v důchodu.
Může být?
Poprvé jsem se to naučil asi ve tvém věku.
Byl jsem první dítě ve škole, co se zajímalo o zámky.
Trik je v tom, že paklíčem i zámkem pomalu pohybuješ.
Čekáš, až se chytí.
A než se naděješ…
Houdini kdo? Houdini já, já jsem Houdini.
No, je taková malá mantra, nemusíš ji říkat.
Chceš to zkusit?
Mám zámků zatím dost.
To nevadí, můžeme… Vymyslíme něco jiného. Třeba…
Dáme si fotbal.
Můžeme si zahrát fotbal. Postavíme pevnost z polštářů?
Ty čteš nějaký seznam z mobilu?
Jo. Ano, čtu.
Tak já radši…
Jo, jasně. V pohodě.
Prase?
Prase, co děláš?
VLASTNICTVÍ ÚŘADU PRO PODVĚDOMÉ AKTIVITY
No teda, Prase.
Našel jsi ji.
VÝBAVA: JÍDLO, BATERKA, ŠŇŮRA, NUDNÁ KNIHA
Pojď, Prase. Jdeme najít tátu.
Nudná kniha…
VÝJIMEČNÉ KOULE NA DVEŘE
Zatím.
Musím se podívat na rozvrh. Půjčíš mi telefon?
Jo.
No vidíš to, už s tím umíš. Stačilo to zkusit, co?
Jo, pořád se učím něco nového.
SUTERÉN
JEN PRO ZAMĚSTNANCE
Ach jo, Flipe.
Tak pojď, Prase.
Flipe?
Flipe!
Ty.
Mám tu mapu.
Já věděl, že se mi líbíš.
Chtěl jsi mě zabít.
Chtěl jsem tě vzbudit. Ve snu přece umřít nemůžeš.
Řekl jsi mi o mapě ve snu a já jsem ji našla v bdělém světě.
Jak je to možné?
Možná je svět větší, než myslíš.
Hej! To je moje mapa. Nemůžeš mi ji vzít.
No, nerad ti kazím představy,
ale já lidem holt beru věci.
Říkals, že zase uvidím tátu. Jdu s tebou.
To je rozkošný, tvůj táta mi taky chybí, ale nejdeš.
Zmiz.
Co to bylo?
Dvojťuk.
On ti řekl o dvojťuku?
Musíš mě vzít. Psanecký zákon.
Hele, o zákonu mi nevykládej.
To já jsem ho pomáhal vymyslet.
Předtím se ťukalo jen jednou.
Tohle není skautský výlet do Lízátkova, jasný?
Ten poklad získáme tak, že polezeme do cizích snů.
Klidně pojď na smrt, mně je to fuk.
Ve snu se umřít nedá.
Ve svém snu neumřeš. Jenom se vzbudíš.
Ale v cizím snu umřeš. Nadobro.
To je mi jedno. Jdu s tebou.
Fajn.
Jestli budeš zdržovat nebo prudit, beru si mapu a zdrhám.
- Domluveno. - Ukaž mi vybavení.
Dvojťuk.
Co to je? Výjimečné koule na dveře.
Patří strejdovi, prodává kliky.
Nemá kamarády, je nudný a nutí mě chodit do školy.
Nestvůra.
No, tohle tě uspí rychleji než prášek na spaní.
Tak, tady. Drž se toho, až budeš usínat.
Tak mě najdeš, až budeme na cestě. Jasný?
To je sakra co?
Je to prase a jmenuje se Prase.
Megakreativní. Klidně, miluju slaninu.
Tak jo. Hele.
Svět snů.
Tohle je mapa všech snů na světě. Snivokraj.
S tvým tátou jsme s tou mapou vyráželi za dobrodružstvím.
Přeskakovali jsme mezi sny až tam, kam jsme chtěli.
Tu mapu jsme štípli snový policajtce z Úřadu.
Od tý doby mě pronásleduje.
Z Úřadu?
Úřad pro podvědomé aktivity, ÚPA.
To jsou bohužel ti blbci, co určujou, co se ti zdá.
Pokud neskončíš tady.
Moře zlých snů.
Moře zlých snů. O tom mi táta říkal.
Tam jsou přece Perly.
Největší poklad na světě.
A snoví policajti z Úřadu nechtějí,
abychom věděli, že Perly existují.
Jak tu věcičku dostaneš do ruky,
můžeš si přát cokoli ve Snivokraji.
A oni s tím nic nezmůžou.
Pak zase uvidím tátu?
Jestli neumřeš. Což asi umřeš.
Zabil by mě, kdyby o tomhle věděl.
Tak hele, hledáme sny, co se opakujou.
Tak se dostaneme stejnou cestou ven.
Kde jsou dveře?
Jaké dveře?
Úřad staví tajné dveře, co spojujou sny.
Civilisti o nich nevědí, jenom géniové jako já.
Hele.
Aha, tak tohle tady rozhodně nebylo.
Tak jo. Projdeme dveřmi a všechno se změní.
Krok bokem, a je po tobě. Už se do bdělého světa nevrátíš.
Dobře.
Na co čekáme?
To se mi líbí.
Tak jo. Vítej v mým světě, holka.
Zbrusu nový sen, ještě ve výstavbě.
Elegante. To je španělsky „Sekne mi to“.
Jsem psanec, takže nehraju podle pravidel.
Ale nějaký mám.
Pravidlo číslo jedna, buď nenápadná.
Nechceme, aby nás přistihli v cizím snu, to mi věř.
Jestli tě chytí snový svině, tak…
Ježíš, sorry, kámo.
Jestli tě chytí snoví poldové, zavřou tě a zahodí klíč
a ty budeš hnít ve vězení Úřadu
po zbytek věčnosti, dokud nepřestaneš existovat.
Takže musíš splynout.
Jo, tys rozhodně splynul.
Pravidlo číslo dvě, soustřeď se.
Nepřišli jsme se bavit, jo?
Přijdeme, najdeme další dveře, padáme.
Do dalšího snu. Máme jediný úkol, najít Perly.
Pravidlo číslo tři, nejsme kámoši ani parťáci.
Já jsem šéf, el Jefe, jasný? Děláme, co řeknu, kapišto?
Takže pravidlo číslo tři je jenom vyhrožování?
Chytrolíny nemá nikdo rád.
- Promiňte. - Ahoj, kámo.
Co se děje?
Jste určitě ve správném snu?
Nemám vás na seznamu.
Ona představuje dávno ztracené dětství.
Já jsem znepokojivý mix otcovského vzoru
a surové mužské síly.
A tohle je co?
Bratře…
Prase je někdy prostě jenom prase.
Hloupý puerco.
Ano.
Knihovna.
Perdón.
Paříš?
Ne, nepařím.
Ty paříš. Já taky pařím.
Vacilo, dobře.
- Gracias. - Tak jo.
Co to sakra bylo?
Španělsky umím jenom jedno slovo.
Nech to na profíky. To jsem já. Jsem profík.
Hlavní je „OP“, odvést pozornost, napadlo tě to?
Nevím, jestli je pravý. Jo, je.
To už je lepší.
K čemu bdělý svět, když máš tohle?
Hej, agentka Zelená. Úřad pro podvědomé aktivity.
Je tohle ten zlodějskej grázl?
Díky, kámo.
Naše další dveře
jsou tamhle za pódiem, jo.
A teď…
Královna salsy ze staré Havany!
Tady je náš snílek.
- Klasický sen z vytěsnění. - Co?
Slyšelas někdy o Freudovi? Vytěsnění.
Potlačené pocity bobtnají
a pak ve Snivokraji najednou vybouchnou.
V bdělým světě taková určitě není. Na to vem jed.
Vidíš mě? Ano.
Co je to za vůni?
To je au naturale. Flipův odér.
Taková syrová mužná síla.
Gracias.
Ale zároveň…
i hluboký smutek.
Ztracený chlapec daleko od domova.
Zatancujme si.
Hej! Nepřišli jsme se sem bavit.
Ty se tady nemůžeš bavit. Já jsem psanec.
Když se nebavím, dělám svou práci špatně, rozumíš?
Kdo je to?
Běž pryč, Nemo. Zničíš té hodné paní sen. Čau.
Flipe!
A co Perly?
Flipe!
Flipe! Prosím!
Co to do háje…
To je no bueno.
Adiós. Pojďme rychle ke dveřím.
Ahoj, Flipe. Kde je ta mapa?
Zelená.
Na tohle čekám už pěkně dlouho.
Snová policistka.
Tak teď tě za…
Co to má…
Jo, co to má…
Zlý sen!
Bacha!
Dobrý Bože!
Fujky!
Ježkovy voči.
Celý roky jsem se tu policajtku snažil setřást.
První sen s tebou a je tam ona i zlý sen?
Asi nosíš smůlu.
A nechápu, proč zlý sen okolo snící jenom proletěl.
Proč šel po nás?
Už jsem to viděla.
Tu noc, kdy umřel táta.
Je tvůj! To je tvůj zlý sen.
Cože?
To tys ho přivedla. Zlé sny cítí strach.
Zlý sen tě sleduje a nepřestane, dokud tě nedostane.
Takhle zkazíš každou párty?
Já na párty nechodím.
Neměl jsem tě sem brát. Naval tu mapu.
Ne. Udělala jsem dvojťuk.
Dej mi ji!
Co to je?
Ne! Ne, neprobouzej se!
Ne, dej mi tu mapu!
Ahoj.
Co ty tady děláš?
Kontroluju houby.
Houbařský klub. Jenom s jedním členem.
Ty se tady schováváš?
Ne.
Protože jsi nebyla ve třídě a tohle vypadá jako tajná skrýš.
Takže…
Pro školu jsem na výletě a pro strejdu jsem ve škole.
Hustý.
Neřekneš nikomu, že jsem tady, že?
Omertà, slib mlčení.
Klidně si dej houby, jenom je nejdřív opraš.
Je to hnůj, ne exkrementy, tak to není divný.
Ahoj.
Zatím.
Ahoj!
Prcku.
Vezmu ti… Chci ti ukázat něco super.
Připravená?
A… překvapení.
Carla nám ji sem přivezla.
V sobotu můžeme jít plachtit.
Teda ty můžeš jít.
Já jsem striktní suchozemec,
mám citlivé trávicí ústrojí.
Měl bys ji prodat nebo tak.
Asi už nechci plachtit.
Vím, že je to těžké.
Že je to jiné a děsivé.
Ale podle mě by byla chyba uzavřít se před světem,
jako to udělal táta.
O čem to mluvíš?
Tvůj táta dřív býval jiný.
A když ti umřela máma…
Táta se neuzavřel.
Odešel na ostrov.
Jezdíš někdy někam? Děláš něco?
Máš nějaké přátele? Koule se nepočítají.
Jenom ti říkám, aby ses nebála, co já vím, zase se bavit.
Já se nebojím ničeho.
Půjdu si lehnout.
Vždyť je půl šesté.
Vím, že chceš pořád spát, protože jsi smutná.
Znám ten pocit.
Ale život se odehrává, když bdíš.
Můj ne!
Tak už usni, usni už.
Sakra. Je to zajímavé!
Jsi v pohodě?
Chci jenom spát.
A nechceš si obléct pyžamo?
Chodím spát v tomhle.
Aha, dobře.
Tak jak tě uspával tvůj táta?
Někdy…
někdy mi vyprávěl příběhy.
Nejsi na to už velká?
Kašli na to.
Ne, to je dobrý.
Můžu se pokusit vymyslet ti…
nějaký příběh.
Promiň, nenapadlo mě, že se na mě budeš dívat, to nic.
Bude to podle skutečného příběhu
o jednom muži.
Je Štědrý večer.
Aspoň myslím.
A ten muž převzal zásilku 30 000 porcelánových dveřních koulí z Francie,
které ale neměly průměr tři palce,
nýbrž pouhé tři centimetry.
Zkus namontovat takovou kouli na naši standardní rozetu.
Co s tím?
Hodil by se vánoční zázrak.
Ale potom si náš hrdina uvědomil,
že ty kouličky mají ideální velikost
standardních kulatých úchytek na zásuvky.
Určitě jsi unavená, to byla ta napínavá část.
Dobrou noc, Nemo.
Flipe.
No teda.
Vrátila ses.
Tak to čumím.
- Jsem na tebe hrdý. - Vážně?
Ne. Dej si odchod. Běž domů.
Nemám domov. Bez Perly nemám vůbec nic.
Ty to nechápeš, holka.
Zlé sny vycítí strach. A ty se bojíš.
Já se nebojím.
Myslím to vážně.
Vezmi svoje pocity, zmačkej je do kuličky
a někam je zastrč.
Tohle nedělám pro tebe, ale pro tvýho tátu.
To já taky.
Jo? Jo, já ještě víc.
Prase!
Ne. Žádný prasata. Mazej odsud.
Pojď, Prase.
Takže, kdo jsi v bdělém světě? Nebo co jsi?
Nepamatuju si, je mi to fuk.
Už dlouho jsem se neprobudil.
No, jednou se přece probudit musíš.
Všichni se budí.
Já ne. Když tvůj táta odešel a pořídil si tebe,
já jsem frčel dál.
Dveře za dveřmi, sen za snem.
Pak mi došlo, že se nemusím probouzet.
Víš, po nějaký době zapomeneš na prkotiny jako…
třeba jako kdo jsi.
Každopádně, až získám Perlu, budu mít všechno, co chci.
Co si budeš přát?
Rád se zbavím agentky Zelený.
Já chci jenom tátu.
Kdybych ho viděla, bylo by mi jedno, co se děje v bdělém světě.
Jo, mně taky chybí.
Takže ti o mně všechno řekl, jo?
- Každý večer. - Aha.
Byli jsme sakra tým.
Jezdili jsme, kam jsme chtěli, brali jsme, co jsme chtěli.
Byli jsme jedničky na seznamu hledaných Úřadem.
No, co už.
Myslím si, že teď jsem tak 13., ale vracím se na vrchol.
Cítím to.
Nicméně…
Nedokážu ty další dveře najít, pořád se přesunují.
Sakra.
Ty dveře jsou v tom autě.
- Pomalu. - Pomalu.
Pohoda.
Paříš?
- Jo, paříš. - Jo, pařím jako ďas.
Můžeme.
Jo!
Jo.
Drž balanc!
Komu se zdá o popelářském autě?
Nepohoršuj se. Aspoň je to originální.
Žádný: „Neumím nic na test. Kde mám kaťata?“
Nebo: „Hele, letím na obří huse!“
Ten s obří husou neznám.
Nejoblíbenější sen v Kanadě. Najdi si to.
Zelená.
Flipe!
Flipe, pomoc!
Zelená.
Hele!
Hele, jaký jsem silák!
Rychle, dveře jsou v kabině.
To si děláš srandu.
Ona to prostě nevzdá.
Jo, chce vrátit mapu.
To ne.
Tohle je boží.
Co to řídí za šílence?
Lez!
Dobrý den.
Řídím svoje auto.
Už chápu, že neumí zatáčet.
Boží tetování. Šlápněte na to, pane.
Ty vado!
Kde jsou ty dveře?
Aha, tady jsou. Na, podrž to. Moment.
Zamčený, jak jinak. Skvělý.
To není ideální.
No super.
Tohle taky není ideální.
Hlavně klid, holka.
Já to zvládnu.
Do háje.
Ty jsi magnet na zlý sny.
Jo!
Jo.
Tomu říkám vzít roha.
Myslel jsem, že ti to urve ruku a že to bude hnus.
Co to děláš?
Nechal bych to uschnout, ale tohle jsem viděl v gangsterským snu.
Dost rebelský, co myslíš? Ruce vzhůru, můžeme? Tak.
Nesahej mi na rohy, mám na nich svatozář.
Pojď sem.
Zastřel je.
Protože jsme psanci! Nech mě bejt, nech mě bejt!
Jsem na tebe hrdý.
Ještě z tebe uděláme psance.
Utíkej!
Donutili jste mě zabrat, to teda jo.
Konečně můžu do důchodu, na sluníčko.
Třicet let.
Třicet let tě, ubožáku, honím za to, že lidem kazíš sny.
Je mi 160, v důchodu jsem měla být už dávno, ale ne!
To tvoje debilní jméno mi pořád viselo na nástěnce.
Teď tě konečně mám.
Plná penze v jednom z nejluxusnějších snů ve Snivokraji.
Rozhodně ti pošlu pohlednici. Do vězení, samozřejmě.
Ne že by mě čekala sláva.
Hurá, chytila jsem 28. nejhledanějšího člověka ve Snivokraji.
28.? Co takhle 13.?
Klesáš, příteli.
Tak jo. Zatýkám tě.
Nic na mě nemáte.
Na salsa párty jsi přivedl chobotnici, to ti přišlo vtipné?
Řekněme, že docela jo. Co?
No teda.
S popcornem je to mňamka.
Seber je.
Tohle jsi tam strčila ty. Já rozhodně ne.
To jsem poctivě ukradl.
Kde je mapa?
Mapa? To je dávná minulost. Netuším, kde teď je.
A tohle je kdo? Tvůj bodyguard?
Kdo, ona? Táhne se za mnou, nemá s tím nic společnýho.
Spáchal jsi toho hodně, Flipe. V chládku si posedíš dlouho.
Vlastně navždycky.
Tak jo, strčíme tě pod zámek a najdeme tu mapu, ano?
Ten hon na tebe mi vlastně bude i chybět. Hej! Pojď sem.
Klidně mě pusť, jestli se ti tím uleví.
Ne, nejlíp mi bude, když tě dám zavřít.
Říkáš to, jako by to byla zábava.
To bylo nevhodné. Omlouvám se.
Myslíš, že jsi frajer?
- Jsi jenom ubohý… - Ahoj, Cindy.
Ahoj, Franku.
Cindy? Stošedesátiletá Cindy.
Frajerka Cindy.
Promiň, Cindy.
Tak co, pořád děláš oidipovské sny?
Ne, přesunuli mě na 6 200.
Aha. To je vyčerpávající.
NEKONEČNÉ SCHODIŠTĚ
Víš jak, aspoň mám pohyb.
Vafli?
Jsi jenom ubohý nevyzrálý klučina.
Děkuju.
Náš úřad šlape jako hodinky.
Nuly jako ty nám tady nesmí kazit práci.
Takové grázly jako ty znám.
„Snivokraj je jedna velká pařba! Nikdy odsud neodejdu!“
A jednoho dne zjistíš, že jsi na světě zůstal úplně sám.
Nemáš přátele, nemáš ani rodinu.
Všem jsi úplně jedno, protože ses vůbec nechtěl probudit.
O co myslíš, že se snažím?
Teď po tobě zůstane jenom vzpomínka.
Flipe, užil sis to.
Ale teď je konec.
Počkejte! Ne! To ne!
Prosím! Stůjte! Ne!
Kašli na to. Odsud už nevylezem.
Co budeme dělat?
Nemůžeme dělat nic.
Tak ty se chceš probudit?
Ale nemůžu.
Když jsi ve Snivokraji moc dlouho, všechno zapomeneš.
Kdybych získal Perlu, možná bych si vzpomněl, kdo jsem.
Chci se probudit.
Má pravdu.
Nikomu na mně nezáleží.
Mně ano.
Bodyguarde, pojď se mnou.
Ale co on?
Ten už je tady napořád.
On za to nemůže!
- Nepamatuje si, kdo je! - Šup! Tak teď může vzpomínat.
Má na to spoustu času.
Mrzí mě, že nám to nevyšlo.
Málokdo má šanci nakouknout za oponu.
Chceš vidět, kde se dělají sny?
Vítej na Úřadu pro podvědomé aktivity.
Vedení nám od začátku 70. let
neaktualizovalo šatník ani prostory,
protože Úřad topí peníze ve snech a nám hází jenom zbytky.
Takže, máš dvě možnosti.
Můžeš skončit jako Flip, napořád sama v cele.
Nebo tě můžu pustit,
ale to udělám jen tehdy, když si budu jistá, že ses poučila.
Jinak můžeš jít hnít do cely na Dětským.
Takže,
vypadá to, že si v sobě něco řešíš.
Dali jsme ti sen o majáku.
Tvoje bezpečné místo. Tam na tebe zlé sny nemůžou.
Ale není tam táta.
Chci vidět tátu.
My ti nedáváme, co chceš,
ale to, co potřebuješ.
Ve Snivokraji má všechno svůj důvod.
Zahráváš si s dobře namazaným strojem, děvče.
Tak mi dejte sen s tátou.
- A nikdy neodejdu. - Jo.
Žádný sen netrvá věčně. Chápeš?
Všechny jednou vyblednou.
Chvilku budeš chodit do majáku,
ten potom zmizí a nahradí ho jiné sny.
Překonáš to.
Já to nechci překonat.
Jestli to nepřekonáš, zlé sny si tě najdou a vážně tě zničí.
Jak se jich můžu zbavit?
Statečností.
Když budeš statečná, nemůžou ti ublížit.
Já se ničeho nebojím.
Být statečná neznamená nebát se.
Ale to, že i navzdory strachu děláš, co musíš.
A já vím, že se nebojíš jezdit rychle autem nebo skákat z útesů.
Mluvím o tom, čeho se opravdu bojíš.
Samoty.
Jednou najdeš něco nového.
Něco tak důležitého,
že přestaneš lpět na tom, co už je pryč.
A až se to stane, ta obří chobotnice, co tě honí,
se rozplyne.
Už žádné zlé sny.
Až do puberty.
Jo, puberta je jeden zlý sen.
Myslíš, že kouzelná Perla vyřeší tvoje problémy?
Řeknu ti malé tajemství.
Perly neexistují.
Je to mýtus.
Zůstaň, kam patříš.
Nemo, zdá se ti právě to, co se ti zdát má.
Je to naše práce.
Je čas vstávat.
JAK MLUVIT S DOSPÍVAJÍCÍM
Ahoj. Nemůžeš spát?
Já taky ne.
Víš, před úsvitem bývá největší temno.
V tom je svět hloupý.
Už ho nikdy neuvidím.
Chci ti něco ukázat.
Sedni si.
Už roky jsem se na to nedíval.
Kde je…
No tak.
To je tvůj táta.
To je táta?
Tehdy jsem ho zbožňoval.
Tvůj táta a já jsme měli jenom jeden druhého.
I mně vyprávěl příběhy.
Každý večer.
O dobrodružstvích, která zažijeme.
O pokladech, které najdeme.
Žili jsme ve fantazii.
Asi proto, že byla lepší než realita.
Červená šňůra?
Jasně, to byl náš speciální trik.
Tak jsme se mohli najít ve snech.
Tvůj táta a já jsme si mysleli, že se dokážeme setkat ve snu
a vyrazit za dobrodružstvím.
Flip?
Jak to víš?
Jsi oblečený jako Flip. To nechápu.
Flip bylo moje jméno psance.
Býval jsem stydlivý. S ostatními dětmi jsem skoro nemluvil.
Ale ve snech s tvým tátou
jsem mohl být, kýmkoli jsem chtěl.
A já jsem chtěl být Flip.
A pak se tvůj táta seznámil s tvou mámou. Byla báječná.
Vypadala jako ty.
A…
odjeli za skutečným dobrodružstvím.
Prosil jsem, ať zůstane.
Ale odjeli, plachtili po celém světě.
A já jsem zůstal sám a uzavřel jsem se ještě víc než dřív.
Říkals, že si své sny nepamatuješ.
Tehdy to začalo, že?
Jo, asi jo.
Dost mě to zasáhlo.
Tři noci jsem vůbec nespal.
A potom…
už žádný Flip.
Už jenom Philip.
Tvůj táta občas volal a ptal se, jak se mám,
vyprávěl mi o svých bláznivých dobrodružstvích.
A pak se mě ptal, co dělám, a já…
povídal jsem mu o svém nudném životě.
Takže po nějaké době…
jsem zapnul hlasovku.
No nic.
To je už dávná minulost.
Překonal jsem to, on taky.
Musím se vrátit.
Teda, musím se připravit do školy.
Připravit? Co? Je pět ráno.
Mám hodně úkolů.
Můžu si půjčit tvoje paklíče? Do školy?
Jasně, vezmi si je.
Táta to nepřekonal.
Každý večer mi o tobě vyprávěl.
Nemo. Ahoj.
Musím jít.
Davenport a Arya se o ní bavili.
Víte, proč se sem přestěhovala?
Umřel jí táta.
Pardon, s dovolením!
Ahoj, kluku.
Řídím auto.
Já vím.
Ty, ven.
Ztracené dětství.
Děti.
Jak jinak.
Aha, tak…
Bez práce nejsou koláče.
Přeju hezký den.
Vrátila ses pro mě!
Parťák je parťák,
- i když je osina… - Vzadu!
Dej si to na prst, vytáhnu tě.
Jo, já vím.
Paklíče?
Já věděl, že jsi psanec.
Houdini kdo? Houdini já, já jsem Houdini.
Hele, vidíte to?
Co to tady máme?
Hej!
Jsem dozorce z Dětskýho a tenhle chlap nám tam kradl.
Hračky, bonbóny, štěňátka.
Jo, nic na mě nemáš, holka.
Rád ničíš dětský sny, šmejde?
Rád trháš hlavy medvídkům, jo?
Co kdybych ti odtrhla hlavu já?
Dámy, odveďte mě, je hrozně zlá.
Dětský, ty bláho. Ti se s tím nepárají.
Jo, já padám.
- Jasně. - Uvidíme se po obědě.
Je to vážně nutný?
Tak to je trapas.
To si ze mě snad děláš psinu.
Ukaž mi, kolik odvahy máš bez toho udělátka.
Tak jo. Takže chceš pěstí, jo?
- Jo? Připraven? - Jo!
No ty bláho.
Na 160letou dámu jsi fakt tvrdá.
Zatýkám…
Stačí odvést pozornost.
Začínám litovat, že jsem na tebe byla hodná.
Ano. S dovolením, Cindy.
- S dovolením. - Pardon.
Co teď s ní? Sakra.
A je to. Tak jo.
Takhle.
A teď…
Hej, počkej.
Vyfoť mě s ní.
Můžeme?
Řekněte sýr.
Fromage!
Perfektní.
Pardon.
Žádný promiň.
Tak jo. Dobře, tak jo, hele.
No jo.
Jo.
Tenhle výtah nás odveze, kam chceme.
Do patra před Mořem zlých snů.
Najdeme Perly.
Poslouchej, musím ti něco říct.
Dobře, počkej chvilku.
Klasika, co?
Jo. Žádné Perly nejsou.
O čem to mluvíš?
Je to mýtus. Zelená mi to řekla.
A tys jí uvěřila?
Jenom se tě snažila zastavit.
Mýtus to není, věř mi.
Jak to víš?
Tvůj táta je viděl.
Byli jsme tam. Moře zlých snů?
Jo, sestoupil na dno víru. Až úplně dolů.
A tam uviděl Perly, tisíce Perel.
Tvůj táta měl úžasnou představivost, ale nikdy by mi nelhal.
ALARM
Nemůžeme zpátky.
Nepůjdeme zpátky.
Tak pojď, holka.
Teda, tolik světla.
Mnohem lepší.
Tak jo, jdeme na to.
Prase!
Poběž, holka!
Poslední dveře budou někde tady.
Tak poběž! Utíkej!
Hej.
Hej, počkej.
Tak co uděláme teď?
Nazdárek! To je parádní výhled, co?
Kanada?
Jak jsem říkal, sen číslo jedna.
Běž pryč!
Žer sníh, Zelená!
- Poběž, Flipe! - Co děláš?
- Ty husy! - Jsi blázen!
Jó!
Haló, hej!
Přijde vám to jako paráda?
A víte co? Nedaleko je kavárna
a mají i koblihy, asi 20 kiláků tím směrem…
- Kámo! - Jo, co?
Šlohnu ti tuhle husu, jo?
Jo, jasně, brácho. Štípni mi husu.
Vzhůru do útočného pásma!
Přímo pod námi.
Jo!
Ty kráso.
Víš co, Bobe?
To bylo fakt úžasný.
Ahoj, Bobe.
Měli bychom být parťáci, co myslíš?
Poslyš, musím ti něco říct.
Tamhle jsou! Mám je první!
Dáme závod! Poslední je zkažený sen!
Počkej, stůj, pomalu.
To jsou poslední dveře.
A jsou otevřený.
To vidím poprvý.
Proč šeptáš?
- Je to strašidelný. - A je tam tma.
- Jo, tma. - Je to děsivé.
Jo.
Hej!
Já jen, jestli tam někdo není.
No jo, je to brána k Moři zlých snů, takže…
Někde tam jsou Perly. Tak dobře.
Tak jo.
Můžeme?
Jdeme na to, parťáku.
- Nechci jít první. - Neboj.
- Mám strach. - Je to poprvý, tak…
- Dobře. - Tak jo.
Je tady zima.
To je fakt spousta vody.
Tak jo.
Trochu si zaplaveme, no a co?
Vím, kdo jsi.
Našla jsem tě v bdělém světě.
Proč jsi mi to sakra neřekla?
Počkej.
Mám vlasy?
Jo. Jenom už ne tolik.
Budu hádat. Jsem slavný psanec, že jo? Chlapi se mě bojí, dámy mě milujou.
Prodáváš koule na dveře.
Cože?
Jsi bratr mého táty, Philip.
Jako děti jste chodili do Snivokraje každou noc.
A on pak odešel.
No teda.
Philipovi se přestaly zdát sny a ty už ses neprobudil.
Už si vzpomínám.
Ale až získáš Perlu,
můžeš se zase probudit a být jedním člověkem.
Tak to je opruz!
Kvůli tomu chlapovi nás mám oba zabít?
Jsme už blízko a on tě potřebuje.
Já ho ale nepotřebuju, ne? Mám tady všechno, co chci.
Víno, ženy, vafle. To je život.
Ne nutně v tomhle pořadí.
Já nejsem žádnej prodavač koulí, já jsem ksakru psanec!
Ale až se nám podaří získat Perly,
můžu být v noci s tátou a přes den s tebou.
Budeš táta na částečný úvazek.
Já nejsem ničí táta, holka.
Takže to vzdáváš?
Řeknu ti, co udělám.
Najdu si sen, kde bude bar,
a pak budu chlastat, dokud zas nezapomenu.
Pak si najdu něčí bývalku, takových je tady kotel.
Ale já jsem udělala dvojťuk.
Já taky, holka.
Tu noc, co tvůj táta odešel, jsem ho prosil, aby zůstal.
Půjdu i bez tebe.
Uvidím znovu tátu a je mi jedno, jestli se už neprobudím.
Hej, to ne. To nesmíš.
Jít tam sama je nebezpečné.
Nemůžeš mi říkat, co mám dělat.
Nejsi můj táta.
Neměl jsem tě s sebou brát.
Prostě se vrať tam, kam patříš. Jinak dopadneš jako já.
Nemo.
Nemo. Vstávej.
Vstávej.
Nemo?
Seber si věci.
Zavoláme strejdovi.
Nejde jen o to lhaní, Nemo, jde o to, že jsi tak zmizela.
Nikdo netušil, kde jsi.
Klidně jsi mohla být v obrovském nebezpečí.
- Jo. - Proč jsi to udělala?
Nepochopila byste to.
Tak to zkus.
Tak dobře.
Možná by pomohlo, kdybyste začal vy.
Philipe?
Chcete říct Nemo, jak se cítíte?
Nevím, co mi bych měl říct. Já city neřeším.
Každý řeší city, ať se vám to líbí nebo ne.
Jste na stejné lodi, jen si to neuvědomujete.
Prosím vás, no tak, oba bojujete se silnými emocemi
a musíte se s nimi vypořádat.
Fakt musíme?
Všichni to pořád tvrdí, ale já si tím nejsem jistý.
Svými pocity jsem se nikdy nezabýval a je mi fajn.
Bylo mi fajn.
Měl jsi mě dát pěstounům.
Asi by ti tam bylo líp.
Pěstouni aspoň umí dělat rodiče.
Nemo, musíme si promluvit.
Nechci mluvit. Chceš se mě zbavit? Tak se mě zbav.
Nesnažím se tě zbavit, Nemo. Snažím se ti pomoct.
Jsi stejný jako on.
Cože? Kdo?
Myslíš jen na sebe.
Děláš si srandu? Vždyť se pořád jen starám o tebe.
Vařím ti,
bavím tě.
Snažím se.
A na oplátku? Jen mi lžeš do očí.
Myslím si, že k sobě nacházíme cestu, půjčím ti svoje cenné paklíče a…
Tvoje dveře nikoho nezajímají, jasný? Proč asi nemáš kamarády?
Proč asi žiješ sám?
Běž do svého pokoje!
Kam myslíš, že jdu? Nejsi můj táta!
Hej, ani se o to nepokouším!
Žiju sám, protože se mi to tak líbí!
Já se o tohle neprosil. Nechtěl jsem tě tady!
Ale jsem rád, že tu jsi!
Prase, jedeme domů.
Nemo?
Já nevím. Já ne…
Carlo, já nevím. Probudil jsem se a byla pryč.
Ne, netuším, kam mohla jít.
Dobře.
Prase!
No jo.
Konec fronty!
Jdeme pařit!
#1 HLEDÁ SE
Jo, kotě!
Číslo jedna! Největší frajer Snivokraje.
Vidíš to?
Snad toho zmetka dostanou.
Jo, přijde mi jako pěknej grázl. Chápeš, fakt smrdí.
Vzal malou holku k Moři zlých snů,
vykašlal se na ni a ona tam skočila sama.
- Cože? - Jo.
Hej, ty jsi…
Lesklý růžový diamant?
- Jo. Pěkný, že? - Moc hezký.
No tak, Prase. Jednu vezmi a půjdeme.
Jo!
Flip?
Flipe!
Mám tě!
Vlez dovnitř!
Vrátil ses pro mě!
Jo. Psanecký zákon. Nikdy neopustit parťáka.
- I když je osina… - Vzadu.
Vzadu!
Hele! Mám Perlu!
Teda! Bomba!
Tak čau, lůzři!
Jé, ahoj. Ahoj, vy dva!
Zlý sen!
Musíme k majáku! Podle Zelené jsem tam v bezpečí!
Já vím!
Nedívej se dolů!
- Zvedni nás! - Já se snažím!
Ježíši Kri…
Ne, řiď letadlo!
Flipe, poběž! Flipe!
To mě podrž, to byl mazec!
Myslíš si, že si jdeš odfrknout…
Dobrý, pardon.
A najednou se mácháš ve vodě.
Tady je.
Polez sem!
Sedni si. Hej, Emmette, paříš?
Pařím.
Pojďte sem! Vlezte k nám!
Hej, Emmette? Tady doprava.
Jdeme na to.
- Já nemůžu! - Drž se.
Co je to?
Jeď, Emmette!
Jo!
Pomoc! Au, moje vlasy!
Rychle sem!
Já věděla, že přijdeš.
Cítila jsem tvé pižmo.
Sí, sí, sí, pero no.
Pero no.
McRoy na střed. Tam je O'Reilly. Skvělá přihrávka Josephovi a gól!
- Dává gól! - To je ono, jó!
My to dáme, holka.
Poběž! Už vidím maják.
Pojď, už jsme skoro tam. Konečně si splníš přání.
Co se děje?
Není mi dobře.
Nemo!
Hej, zpomalte!
Prase.
Co se děje?
Něco je špatně.
Dostanu tě domů.
Doma budeš v bezpečí.
Tam!
Počkej, Perla!
Upadla mi, musíme se vrátit.
Ty běž k Majáku, já jdu pro Perlu, ano? Běž!
Počkej! Ne, bez tebe ne!
Flipe!
Nemo!
Nemo, běž! Utíkej k majáku!
Pozdravuj ode mě tátu.
Flipe? Probuď se.
Philipe!
Co to vyvádíte?
Ne! Sedněte si!
Philipe! Nedělejte to!
Ne!
Pojďme domů.
No, tak tady mě čeká pěkná hora papírování.
Tak co, Nemo?
Jak se cítíš?
Jinak?
Velká cesta, úplně o samotě.
Vidím, že jsi našla Perlu.
Asi to nakonec není mýtus.
Táta se nevrátil.
Musela ses vzdát svého snu.
Asi jsi našla něco důležitějšího.
Tak jo, pustíme se do práce.
Máš skvělé prase.
Obejmi ho za mě.
Já to říkala.
Zdá se ti přesně ten správný sen.
Je to naše práce.
Co uděláš dál,
to už je na tobě.
To jako vážně? To je ale bordel!
Můžete mi sem okamžitě poslat úklidovou četu? Ale hned!
Tak moc jsi mi chyběl.
Chybíš mi.
Závod nahoru?
Pomoc!
- Nemo! Nedýchá. - Aha!
Ale máme ji, to zvládneme. Tak jo.
Přišla jsi na to?
K čemu je maják?
Nemá chránit lodě.
Ne. Kdybychom chtěli chránit lodě, nepouštěli bychom je z přístavů.
Nic. Tak jo. Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest…
- No tak, Nemo! - Sedm, osm, devět…
- Dýchej! - No tak.
Maják tě vede na cestě.
Přesně tak.
Abys mohla vidět věci, o kterých správce majáku jenom sní.
Neučil jsem tě všechno proto, abys žila na ostrově.
Učil jsem tě, abys věděla,
že dokážeš cokoliv.
Tak jo. Zaber, Nemo.
Raz, dva, tři…
Myslela jsem, že bez tebe nemůžu žít.
Projela jsi Mořem zlých snů
a vrátila ses domů.
Myslím si, že po tomhle bdělý svět hravě zvládneš.
Ale záleží na tobě.
Život na tebe čeká, Nemo.
Byla by škoda ho propásnout.
Musím se vrátit.
To je moje holka.
A nikdy nezapomeň…
jak moc jsem na tebe pyšný.
A dohlídni mi na brášku.
Vypadá normálně, ale normální není.
V hloubi duše je to divoch.
Sbohem, tati.
Super, dala to!
Rychle, obraťte ji!
A je to! Jsi šikula, Nemo!
Šikula!
Šikula.
Jsi v pořádku. Už jsi v pořádku.
Mám tě. A už nikdy tě nepustím, jasný?
Flipe?
Jo, jsem Flip.
A Philip. Philip i Flip.
Flilip.
- Ahoj zítra, Jamale. - Čau.
Poslyš, moc lidí to neví, ale jsem skvělý kapsář.
Ale prosím tě, nejsi.
- Co to… - Máš hladká zápěstí.
Počkat, cože? Jak jsi…
Vezmu tě plachtit.
Třeba příště půjdeš s námi.
Jo, moc ráda.
Bomba!
Ale počkej, vrať mi ty hodinky.
Jo.
Ne, vážně, můžeš mi je vrátit?
Zavolej mi.
Ale, no super. Už jsi oblečená do postele.
Víš jak, ráda chodím včas.
Tak jaký máš dnes plán?
Nevím. Asi se budu jen tak toulat a uvidím, co se stane.
To zní dobře.
- Dobrou. Mám tě rád. - Já tebe taky.
Snad přijdu včas.
Hezké sny.
Překlad titulků: Lucie Olešová