Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SPEAK NO EVIL
Traducerea şi adaptarea: Andrei_D.
Sincronizarea R.O.D.
Scuzaţi-mă. E liber şezlongul?
Da... bineînţeles.
- Vă mulţumesc. - Cu plăcere.
Agnes, dragă, noi plecăm.
Să nu-i dai suc de mere înainte de culcare.
- Da, suc de mere, ca seara trecută. - Da, dar să nu-i dai.
- Conţine prea mult zahăr. - Bine, nu-i dau.
- Pa. - Pa, mami.
Sper să nu mai înceapă Derek şi Hannah cu cursul lor de gătit.
Astăzi am pregătit Ravioli cu fragmente de cârnăciori.
Să veniţi mâine cu noi la cursul de gătit...
Am impresia că vor prepara paste făinoase...
Tipul de paste care ne-au învăţat...
Scuze că vă deranjez în timpul mesei.
Voiam să spun două lucruri. Sper că nu v-am trezit.
Pentru că eu am făcut zgomot aseară. Eu băteam la uşă.
Am ajuns târziu şi nu găseam drumul. Îmi cer scuze.
Nu ne cunoaştem. Aşa e în vacanţă.
Dar vreau să vă cunosc, pentru că păreţi drăguţi şi de treabă.
Şi aş vrea să închin un pahar în cinstea voastră.
A Italiei, şi a mâncării, bineînţeles.
- Şi în cinstea iubirii. - În cinstea iubirii.
- Probabil e prea turistic. - Păi, suntem turişti.
- Tati... - Hai să intrăm.
Sau putem merge mai departe. Cum zici tu.
- Tată! - Agnes, mai încet.
- Ce s-a întâmplat? - Nu-l găsesc pe Ninus.
- Ai şi tu grijă de iepure! - Nu te lua de ea.
La naiba!
Un iepuraş.
Pentru copii.
Bine... La revedere.
- Temperaturile oscilează... - E foarte cald, da.
- Uite ce am găsit. - Mersi.
- El e soţul meu, Bjřrn. - Patrick. Încântat.
Ne-am întâlnit la pensiune... Bună. Bjorn.
Bună. Karin.
Iertaţi-mă că am uitat să mă prezint. Eu sunt Louise şi ea e Agnes.
Şi tu cum te numeşti?
Abel are probleme de vorbire. Când e presat, devine sfios.
- Dar nu-l presează nimeni. - El cine e?
- Spune-i cum îl cheamă pe iepuraş. - Ninus.
Agnes l-a pierdut, iar Bjřrn s-a dus să-l caute.
- Te-ai dus să cauţi iepurele? - Da.
Un gest foarte eroic.
- Mersi. - Vorbesc serios. Respect.
- Mersi. - Cu plăcere.
Şi, aţi mâncat la prânz?
- De unde sunteţi? - Din sudul Olandei.
- La ţară. E o zonă superbă. - Mi-aş dori să mă mut din oraş...
-... şi să fiu aproape de natură. - Vino în vizită la noi.
- Ar fi minunat. - Lasagna vegetală.
- Vegetală? Mersi. - Paste cu ciuperci.
- Şi pizza margherita. - Deci eşti vegetariană?
Da, consum peşte, dar... da, sunt vegetariană.
Foarte bine. Am putea lua exemplu de la tine.
- E bine pentru mediul înconjurător. - Mersi.
- Mersi din suflet! Sunt lihnit. - Arată bine.
Cred că neerlandezii şi danezii sunt foarte asemănători.
Da? Atunci suntem la fel.
Da, în mai multe privinţe.
Avem acelaşi simţ al umorului, aceeaşi cultură.
Măcar avem mai multe în comun cu neerlandezii decât cu suedezii.
Mă bucur că spui asta.
Aveam un coleg suedez când lucram la Medici fără frontiere.
- Eşti medic? - Da.
Era cel mai plictisitor şi grijuliu om pe care l-am întâlnit.
Eram odată în Grecia şi voiam să închin un pahar...
- Şi-am strigat” kalimera"! - Bună dimineaţa.
Spală-te pe dinţi, ia-ţi pijamalele. E târziu.
- Pot să apăs butonul? - Nu, nu, nu.
Agnes, nu mai primeşti pizza.
- Eşti obosită? - Da.
- Cine-ţi citeşte înainte de culcare? - Tati. Am trei basme.
” Răţuşca a prins-o cu pliscul de păr, a tras-o-n apă... ”
”... şi-a înecat-o. ”
” Copiii au mers fericiţi acasă, şi de n-or fi murit, trăiesc şi astăzi. ”
Desigur. Somn uşor.
- Laşi lumina aprinsă? - Sigur. Ia şi dormi.
- Te iubesc. - Te iubesc.
Uite ce am primit, dragă.
Bine...
Întoarce-o.
” Dragii noştri Louise, Bjřrn şi Agnes. Ce mai faceţi? ”
” Chiar discutam ce frumos ne-am distrat cu voi în vacanţă. ”
” Şi chiar dacă a trecut ceva timp... ”
” Ne-ar dori să vă chemăm în vizită. ”
” Ce spuneţi? ”
” Un weekend în Olanda, la ţară. ”
” Mâncare, vin, şi plimbări lungi. ”
Şi, apropo... Abel vorbeşte continuu de Agnes.
” E aşa haios. Îi e tare dor de ea. ”
” Cu stimă, Abel, Patrick şi Karin. ”
Ce drăguţ din partea lor. N-ar fi distractiv?
E un efort pentru nişte necunoscuţi.
Trebuie să-i luăm ghete lui Agnes. Şi m-am gândit la astea.
Da.
Şi îi trebuie şi-o geacă groasă înainte să dea frigul.
Serviţi. Folosiţi mâinile.
Avem şerveţele şi timp din belşug.
Ce bine arată.
Am primit o invitaţie de la un cuplu pe care l-am întâlnit în Tosacana.
- Bine. Cine sunt? Sunt de treabă? - Foarte de treabă.
Da. Foarte de treabă. Iar el e medic.
- Încă nu ne-am hotărât dacă mergem. - Am zburat deja de două ori anul ăsta.
- De unde sunt? - Sunt din Olanda.
- Poţi merge cu maşina. - Cât durează?
- Păi... opt ore... - Cred că ai făcut şapte ore.
- Da, şapte ore. - O nimica toată.
- Se poate face. - Da. Dacă conducem seara.
E bine să ai prieteni în străinătate.
Şi ar fi urât să-i refuzăm.
Ne-am distrat împreună, şi au un băieţel de-o seamă cu Agnes.
- E perfect. - Da. Foarte.
- Ce poate să se întâmple? - Exact.
Am ajuns.
Scumpo, am ajuns.
Da! Aţi ajuns!
În sfârşit, da.
Bună.
- Bună. - Bună.
- Mă bucur să te revăd. - Bună.
- În ce loc frumos locuiţi. - Mulţumim.
Nu, nu te descălţa. Sau descalţă-te.
Faci cum vrei. Dă-mi paltonul.
Scuzaţi dezordinea. Va fi şi mai mare. Haide.
- Intră. - Mamă! Ce chochet!
- Aşa ne place nouă. - V-am adus ceva.
- Un mic suvenir din Danemarca. - Louise le-a cumpărat, deci...
Mersi.
- Unde-i Abel? - Cred că-i la subsol.
A gătit toată ziua. A preparat friptură de mistreţ.
- Haideţi. Asta-i camera voastră. - E minunată.
- Bjorn... Bei o bere? - Da.
- Hai să-mi vezi piscina. - Ai piscină?
- Nu-l saluţi pe Abel? - Bună, Abel.
- M-a uitat. - Nu. E doar timid.
Uite, Agnes. Ţi-am pregătit un pătuţ.
- Îţi place? - Da, îi place.
Ne descurcăm noi cumva, dragă.
- Am uitat de cadouri. Scuze. - Nu e nicio problemă.
Uau... Ceşti de cafea. Ce drăguţ.
Da?
Şi... o sirenă?
Da, mi se pare un simbol al Danemarcei.
E Mica sirenă. O ştiu.
Se zice că-i mică şi penibilă.
Sunt câteva povestioare drăguţe pe seama ei.
Ştii cine mai e drăguţă? Louise.
- Asta-i pentru tine. - Nu, nu, nu trebuie.
- Insist. - Nu, nu, aştept...
E partea care-mi place la friptură. Atât crocantă, cât şi fragedă.
Da.
Ia o guriţă, scumpo.
- Delicioasă, nu-i aşa. - Foarte.
Bună, Abel.
Noroc că am avut GPS. Altfel ne-am fi rătăcit de vreo 20 de ori.
- Aveam situaţia sub control. - Nu tu, GPS-ul.
Şi avem şi hartă în maşină, dragă.
E înfricoşător cum ne pierdem capacitatea de-a ne descurca în viaţă...
Pentru că lăsăm totul pe seama tehnologiei.
Ai mare dreptate.
În ziua de azi, oameni n-au habar să citească o hartă.
Trebuie să recunosc... Conducând o maşină dotată...
... cu GPS şi echipament de ultimă generaţie...
Uneori îmi vine să le dezactivez.
- Şi aşa cum spuneai, Patrick... - Abel e bine?
Da, e bine. E bine.
O să adoarmă imediat.
Aşa se manifestă el uneori din cauza bolii.
- De ce boală suferă? - Abel suferă de aglosie.
Adică s-a născut fără limbă...
Sau cu o limbă mult mai scurtă decât a noastră.
- Şi are dureri? - Nu, deloc.
Are doar dificultăţi de exprimare.
Eu înţeleg tot ce spune.
- A adormit? - Nu.
- Tati, vrei să laşi lumina aprinsă? - Nu, pentru că ne băgăm la nani.
Dormi cu noi. N-o să păţeşti nimic.
Acum trebuie să ne odihnim.
Sigur vom avea un weekend de pomină
Mami!
Scuzaţi-mă puţin.
Vreau să mă dau pe tobogan, iar Abel nu se mişcă.
Abel, vrei să te dai la o parte? Agnes vrea să se dea pe tobogan.
Scuzaţi-mă... Agnes vrea să se dea pe tobogan şi...
L-aţi putea ruga pe Abel să se dea puţin la o parte?
- Îmi cer scuze pentru asta. - Nu. Nu e nimic.
Patrick, e-n regulă, nu-i nevoie.
- Vrea să-şi ceară scuze. - Da, chiar vrea.
Îmi cer scuze.
Trebuie să-mi dai reţeta. E exact ca tarta daneză Mazarin.
Vino încoace.
- Nu prea-mi mai place locul ăsta. - De ce?
Nu mă simt bine în preajma lor.
Bine.
- Bună! Deranjez? - Nu, sigur că nu.
Eu şi cu Patrick vrem să vă invităm diseară la cină.
Ce drăguţ din partea voastră.
E un restaurant cu preparate locale delicioase, chiar peste drum.
N-am vrea să rataţi ocazia asta, dacă tot sunteţi aici.
- Sună bine. - Minunat.
Ţi se pare o persoană rea? Nu mori o zi şi jumătate.
Abia aştepţi să iei masa, nu? Ce ai vrea să papi?
- Cartofi prăjiţi. - Normal.
- Agnes, ia-ţi geaca. - Bine, mami.
Abel nu merge cu noi?
Da! A venit la fix.
- Mă numesc Louise. - Muhajid nu vorbeşte engleză.
- Şi cine e Muhajid? - E dădacul.
Dădacul?
- Dar copiii merg cu noi, nu? - Nu, copiii rămân acasă.
- Nu ţi-am spus? - Mami, mergem?
Muhajid e foarte prietenos cu copiii.
Tot cartierul apelează la el.
Şi nu doar pentru că lucrează ieftin.
Oameni buni! Să mergem!
Haideţi odată!
- Mai avem până la restaurant? - Ajungem imediat.
- Ce ai vrea să mănânci? - Dacă aş înţelege ce scrie...
- Ce e ăla” stamppot”? - E delicios. Specialitatea casei.
- Ar trebui să-l încerci. - Şi... Ogboerenkool?
- Tot un fel de stamppot. - E delicios, îl prepară ca lumea aici.
Toate-s stamppot?
- Şi ce e ăla stomppot? - Un preparat tradiţional neerlandez.
E un piure de cartofi cu legume.
- Steve! Vă comand şi vouă. - Da, sunt de acord.
- Nu uita că-s vegetariană. - Poftim?
- Nu consum carne. - A, da! Face bine mediului înconjurător.
Dar consumi peşte, nu-i aşa? Nu eşti vegetariană, eşti pescetariană.
- Da! - Da.
- Şi peştele nu e carne? - Ba da.
Dar e mai bine pentru mediul înconjurător.
Şi industria pescuitului nu afectează mediul?
Vreau să închin un pahar pentru vremurile bune.
- Noi spunem” noroc”. - Noroc!
Detest...
Prostia asta cu lucru în echipă.
Şi eram...
Să-i fi văzut şi tu. Nebunie totală.
Haide. Haide, scumpo.
- Nu. - Ba da. Ce naiba?
Aoleu. S-a petrecut, nu glumă.
- Vrei să contribuim şi noi? - Mulţumesc, omule.
Deci noi plătim masa?
Foarte drăguţ din partea ta. Mersi, omule.
Îi zici tu să dea muzica mai încet?
Patrick! Poţi da muzica mai încet?
- Patrick, poţi s-o dai mai încet? - Iubesc piesa asta!
Dă dracului muzica mai încet!
Iertaţi-mă. E mangă. Îmi cer mii de scuze.
Îmi pare tare rău.
- Patrick! - Doar puţin mai încet!
Puţin mai încet.
- Bine... puţin. - Da.
Da. Mersi.
Miros a fum.
Cred că mă bag sub duş.
A fost plăcut duşul?
Vrei să sting lumina?
Mami!
Mamă! Vreau să dorm cu voi.
Te rog, pot să vin la voi?
Bjorn. Bjorn.
- Vreau acasă. - S-a întâmplat ceva?
Vreau să plecăm acum!
- Unde-i Ninus? - Nu-i cu tine?
- Nu. - Eşti sigură?
L-ai luat când am plecat?
- Nu cred. - Nu crezi?
Dă-o dracului de treabă.
- Nu-i aici. - Scumpo, nu-i aici.
- Îţi cumpărăm altul acasă. - Nu!
- Îţi cumpărăm altul când ajungem acasă. - Nu, îl vreau pe Ninus al meu!
De unde să ţi-l dau? Termină. L-ai pierdut.
Scumpo.
- Mi-e dor de Ninus. - Ştiu, dragă.
Acum locuieşte cu Abel.
O să aibă grijă de el.
Mersi, tată.
Revin în două minute.
- Uite! - Doamne... Unde naiba era?
- A căzut sub scaun. - Agnes, ce naiba?
Stai aici. Revin imediat.
Nu ştiu cum să-ţi spun...
- E dificil de explicat, pentru că... - Bine.
Întoarce-te la maşină, dragă. Vin şi eu în două minute.
Am avut parte de zile frumoase aici...
Ce se petrece?
Avem o problemă. Cineva a plecat fără să-şi ia la revedere.
După cum îi spuneam lui Patrick, am avut parte de zile frumoase aici...
Atunci de ce plecaţi?
Ne-am simţit bine aici, doar că...
S-au întâmplat unele lucruri...
Care ne-au făcut să ne gândim la plecare.
- Ce lucruri? Vreau să ştiu. - Mai multe lucruri.
Cum ar fi...?
De pildă... de pildă...
De pildă, patul. E foarte mic.
Şi Agnes nu vrea să doarmă pe podea, aşa că vine la noi seara.
Vrei să spui şi tu ceva?
Bine...
Cu tot respectul...
În primul rând, sunt vegetariană...
Iar de când am ajuns aici servim numai carne.
Avem toate felurile de mâncare. Îţi fac acum un sandviş vegan.
Nu, mersi.
Şi aseară la restaurant, tavernă, sau ce-o fi...
A fost un drum extrem de neplăcut.
Şi muzica era la maxim.
Şi te-ai urcat băut la volan.
Şi modul cum vă atingeaţi în faţa noastră...
M-a făcut să mă simt prost, îmi pare tare rău.
Au fost multe chestii nelalocul lor.
Îmi pare rău, dar aşa stau lucrurile.
Sunt şocat.
Pot să spun ceva?
În primul rând, Louise...
Chiar îmi pare rău că am uitat că eşti vegetariană.
Şi dacă nu mănânci anumite lucruri, trebuia să ne fi spus.
Corect? Şi casa noastră nu-i atât de mare...
Deci n-avem camere luxoase cu paturi duble. Scuză-mă, Bjorn.
Şi-mi pare rău că lui Agnes nu i-a plăcut în camera lui Abel.
Dar nouă ni s-a părut firesc.
Dacă aţi şti cât de mult îşi dorea Abel
să-şi împartă jucăriile şi camera cu Agnes...
Şi taverna, cum îi zici tu...
Îmbrăţişările şi dansul...
Ne distram şi noi. Pe bune acum...
Să dansezi şi să-ţi săruţi persoana iubită...
Care-i problema?
Aţi întrecut măsura când mi-aţi luat fiica în toiul nopţii,
aţi dus-o în patul vostru, şi v-aţi culcat dezbrăcaţi lângă ea.
Da, dar tu unde erai, Louise?
Agnes te-a strigat de atâtea ori. Plângea.
Unde erai?
Nu putem schimba lucrurile care s-au întâmplat zilele trecute.
Şi mă doare să aud că nu v-aţi simţit bine.
Poate-s o gazdă proastă.
Nu vă ţine nimeni cu forţa.
Dar sper să rămâneţi, pentru că va fi o zi grozavă.
Pe cuvântul meu! Azi va fi o zi fantastică.
Forfecuţa asta nu taie nimic. E tocită.
- Pot porni radioul? - Da, bineînţeles.
Poţi să-l dai mai tare dacă vrei.
- Ce gen de muzică asculţi? - Păi... Eu...
Ascult toate genurile.
Pop, rock şi...
Cam toate genurile. Tu?
La fel. Pop, rock... funk.
Îmi place să fredonez melodiile. Îmi place să cânt.
Da. E plăcut să cânţi.
Avem multe melodii frumoase.
- Vrei să-ţi pun o piesa? - Te rog. Aş vrea să ascult una.
- Eşti sigur? - Da, foarte sigur.
Asta se numeşte” La nesfârşit. ”
- Şi cine-o cântă? - Trijntje Oosterhuis.
Are o voce angelică.
Chiar vreau să-mi îmi cer scuze pentru comportamentul meu de aseară.
Îmi pare rău că v-aţi simţit prost.
E-n regulă. Stai liniştit.
Ştii, uneori simt... că am ceva chiar aici.
Şi e intens şi sălbatic.
Şi îmi place. Asta-i ciudăţenia.
- Înţelegi la ce mă refer? - Da.
- Serios? - Pe deplin.
De obicei...
Încerc să-l controlez.
Să-l blochez.
De ce?
Nu ştiu.
Sunt prea multe reguli, cred.
- E... - Ce anume?
E... nu ştiu...
E claustrofobic, ştii?
Parcă am devenit exact ce nu vreau să fiu.
Ce ai devenit?
Nu ştiu...
Un oarecare.
Un om obişnuit care se trezeşte dimineaţa,
îşi duce fetiţa la şcoală, iar după merge la muncă.
Joacă puţin squash o dată pe săptămână.
Şi ia cina cu oameni care nici măcar nu-i plac.
Şi m-am săturat să zâmbesc mereu.
Haide.
Haide. Vreau să-ţi arăt ceva.
- E fantastic. - Asta da viaţă, nu-i aşa?
Louise, îţi mulţumesc mult pentru că ne-ai ajutat la grădinărit.
Mi-a făcut plăcere.
Mamă! Putem să vă arătăm un dans?
- Vor să ne facă un dans. - Bine. Poate la cafea.
După ce mâncăm, scumpo.
Agnes... Vrei să aranjezi masa?
Vrei să-i arăţi că te pricepi să aşezi masa?
- Băga-mi-aş! - Te-ai tăiat? Pune apă rece.
- Te doare? - Da.
Patrick, vrei să te uiţi la degetul ei?
Bineînţeles.
- Eşti bine? - Da.
- Bine că avem un medic în casă. - Nu sunt medic.
- Nu ziceai că eşti medic? - Aşa am zis? Am minţit.
Da... Uneori când întâlnesc persoane noi, mă pierd.
A vrut doar să facă o impresie bună.
- Atunci ce munceşti? - Nu muncesc.
N-am muncit niciodată. Nu cred în muncă.
Nu aşa. Se pun invers.
- Eşti bine? - Da.
- Bine? - Scuze.
Da, mă descurc, mersi.
- Cui îi trebuie medic, nu-i aşa? - Da.
Pâinea...
Păcat că Olanda nu-i recunoscută ca producător de brânzeturi de calitate,
precum sunt Italia şi Franţa, de exemplu.
- Ai grijă. - Suntem ţara brânzeturilor.
Exceptând Germania, noi exportăm cea mai mare cantitate de brânzeturi.
Am impresia că brânzeturile noastre nu primesc respectul cuvenit.
Mănâncă-ţi legumele.
E-n regulă, scumpo.
Toată lumea ar trebui să ne însoţească pe mine şi Bjorn la piaţă,
şi să guste brânza lui Johan...
După, brânza neerlandeză va primi respectul cuvenit.
Johan a spus-o cu gura lui.
Daţi uitării brânzeturile stilton şi gorgonzola.
Brânzeturile neerlandeze sunt numărul unu, nu-i aşa, Bjorn?
- A fost bună brânza de la piaţă, nu-i aşa? - A fost fantastică.
A fost cea mai tare. A spus-o Johan cu gura lui.
Nu-i mai spune fiicei mele ce să facă.
Nu trebuie să-i spui tu ce să facă. Bine?
Bine. Calmează-te. Scuze.
- Încă o dată. Dansaţi bine. - Îmi cer scuze.
Unu, doi, trei, patru.
- E-n regulă. Ambii sunt talentaţi. - Da, dar n-are ritm deloc.
- Şi strică tot dansul. - Sunt nişte copii.
Dacă vrea să-şi atingă potenţialul, trebuie să se concentreze, nu-i aşa?
Bine. Încă o dată.
- Mami, nu mai vreau să dansez. - Trebuie să danseze, e un duet.
- Nu mai vrea să danseze. - Agnes, încă o dată.
Doar o dată. Pe cuvânt. Eşti foarte talentată.
Doar o dată. Bravo.
Agnes, vino încoace.
Care-i problema?
Nu poţi să... E doar un copil, ce naiba?!
Ce naiba-i cu tine?
Nu-l vezi că plânge şi suferă?
Nu poţi să-i vorbeşti aşa. Ce-i cu tine?
Dumnezeule... E ceva greşit? Că procedăm altfel?
Nu-i vorba că procedaţi altfel.
E vorba să faceţi lucrul corect. Să faceţi ceea ce trebuie.
Să vă alinaţi copilul când plânge, nu să urlaţi la el.
- De ce naiba nu l-ai lăsat să danseze? - Ăla nu era dans.
Ai aruncat cu cana în el.
- Nu mai suport să te aud vorbind aşa. - Ai dat cu cana de perete!
Încetaţi cu asta. Vă rog să încetaţi.
Scumpo, merg să vorbesc cu mami. Aşteaptă-mi aici, da?
Măiculiţă!
Mami, ai păţit ceva? Mami?
Vrei s-o duci în casă? Nu vreau să mă vadă în halul ăsta.
- Hai să mergem la căldurică. - Mami, eşti supărată?
Pleacă! Valea! Dispari! Lasă-mă în pace!
- Hai, mami vrea să stea puţin singură. - Mulţumesc.
Hai, hai, hai.
Pot merge marţi cu Agnes la lecţia de flaut, dacă vrei.
Agnes, o să merg marţi cu tine la lecţia de flaut.
Agnes?
Merg cu tine la lecţia de flaut marţi.
Deci aşa facem.
- Louise? Louise, plecăm. - Ce se petrece?
- Trezeşte-te. - Cât e ceasul?
- Agnes? Trezeşte-te odată! - Calmează-te!
Haide odată, la naiba. Să mergem.
Grăbeşte-te!
Haide odată, Louise, ce naiba?
Bjorn?
- Bjorn, ce se petrece? - Fir-ar al dracului.
- Mami, suntem aproape? - Da.
Cred că ne-am împotmolit.
- Tu ai semnal? - Nu.
E o casă acolo. Merg după ajutoare. Blochează portierele.
- Grăbeşte-te. - Mami...
E cineva?
Alo!
Louise?
Louise!
Agnes!
Louise!
Agnes!
Salut, Bjorn.
Mersi că m-ai sunat.
Mă bucur că ai acceptat să ne întâlnim pe drum.
Mersi de ajutor. Frumos din partea voastră.
Bineînţeles.
- Urcă în maşină. - Te rog, nu ne face rău.
Te rog să nu-mi răneşti familia.
Vrem să mergem acasă.
E-n regulă. Calmează-te.
Atât timp cât faci ce-ţi spunem, totul va fi bine.
- Când ne întoarcem la casă? - Nu mai e aşa mult.
Ajungem curând, dragă.
Mami?
- Abel doarme? - Da.
- Abel e singur acasă? - Are grijă Muhajid de el.
Oricum trebuia să se trezească devreme, deci...
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
Ce mâini reci ai. Trebuie să faci o baie caldă.
Şi mersi.
- Mami, vreau acasă, acum! - Ajungem curând.
Mai avem mult?
- Mami, nu-mi miroase a bine... - Scumpo...
- Mami e lângă tine. - Mi-e frică, mami.
Taci din gură.
- Poftim? - Scumpo, fă ce-ţi spune.
Am făcut ditamai ocolul.
Vrei să taci din gură?
Ne spui când ajungem la casă?
Mergem acasă la voi, nu-i aşa?
Bjorn, ce se petrece?
- Mami, mi-e frică. - Micuţo... Mami e cu tine.
Mi-e tare frică.
Mai ştii ce ţi-am spus mereu?
Când eşti cu mami, n-o să păţeşti nimic.
- Vreau să merg acasă la mine. - Te cred. Am eu grijă de tine.
- Spune-ne ce se petrece. - Lasă gura.
- Taci dracului din gură. - Nu vorbi aşa cu familia mea.
Stai calmă.
Aşa. Vino încoace, Agnes.
Vino încoace, Agnes.
Dă-i drumul, te rog.
- Louise. - Mami.
- O să-i dai drumul. - Nu.
Mami!
- Agnes! - Mami!
Agnes!
Daţi-mi drumul! Daţi-mi drumul!
De ce faci asta?
Pentru că voi mi-aţi permis.
Dezbrăcaţi-vă.
Îmi pare rău.
SFÂRŞIT
Traducerea şi adaptarea: Andrei_D.
Sincronizarea R.O.D.
Corectare punctuație R.O.D.
Salvare în Unicode UTF-8 R.O.D.