Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Faen!
Skating har hjulpet meg gjennom
alt jeg har opplevd i livet.
Folk sier: "Hei, er du Lacey Baker?" Og jeg sier: "Ja."
Det er ganske sprøtt.
Jeg kan ikke engang se på opptak av meg fra jeg var mellom 13 og 18 år.
Lacey Baker var en jævla person
som ble bygd av verden rundt meg.
Jeg måtte bli denne personen
og satse alle drømmene mine på det.
Hvordan kan man ikke velge det?
EN NETFLIX-DOKUMENTAR
Hun har dominert innen skating for kvinner i lang tid.
Man ser ingen andre som gjør det Baker gjør.
Lacey Bakers første gullmedalje.
Syv medaljer i X Games.
Super Crown-mester i 2016 og 2017.
En legende innen kvinneskating.
Kan du ta en drop in her
og gjøre to kickflips før du kommer dit?
Herregud. Ok, utfordring akseptert.
PROFESJONELL SKATER / VENN
Har du prøvd det på en rampe
der du tar en drop in og gjør et triks på flata?
-Nei. -Det er en oppskrift på katastrofe.
Ok.
Jeg ble besatt av skating da jeg prøvde å klare en kickflip.
Hva skjer?
Jeg husker at da jeg endelig klarte det, eksploderte hele min verden.
Det var så… Bare den følelsen.
Det er enda sånn når jeg lærer nye triks. Den er alltid der.
Jeg gjorde en jævla front crook!
Herregud!
Sist jeg prøvde det, var jeg 16 år i Wesco Park.
-Bare… -Ja.
Da sa jeg: "Niks. Jeg gjør aldri det trikset."
-Herregud. -Ja.
-Fikk du gummi i det? -Ja.
Skating debuterer på den store scenen i Tokyo.
Det stemmer. Skating kommer endelig til OL.
Det er en viktig milepæl for en sport
som for 25 år siden slett ikke ble ansett som mainstream.
2019 - KUNNGJØRING AV OL-LANDSLAG
-Står til? -Fint.
-Godt å se deg. -Deg også.
-Fint å se deg. -Deg også.
-Har du hatt det bra? -Hva skjer?
Vi er her i dag for kunngjøringen av USAs landslag.
ADM. DIR. I USA SKATEBOARDING
Disse skaterne har, gjennom sitt engasjement i noe de elsker,
gitt seg selv
en sjanse til å komme til OL i Tokyo i 2020.
Dette er første gang skating er med i OL,
så jeg vil være med.
Utrolig hvor langt skating har kommet.
USAS KVINNELANDSLAG I STREETSKATING
Sprøtt at dette er mulig.
Alexis Sablone.
Det er den ypperste konkurransen. En stor ære.
Jeg tror jeg ville angret resten av livet
om jeg ikke gjorde alt for å komme meg dit.
Men det er rart,
og hvordan det vil endre skating, vet ingen.
Neste er Lacey Baker.
Enda en veteran fra kvinnekonkurransene.
Det er en historisk hendelse.
Man har sett Lacey jobbe i årevis.
Du må kvalifisere deg for å bli med,
så det blir mye konkurranse.
Det gjør meg nervøs.
Gratulerer.
Jippi.
Takk.
…se hva du skal gjøre.
Dette er USAs kvinnelandslag i skating i 2019.
Takk.
Jeg så tidlig at Leo hadde mye talent.
PROFESJONELL SKATER
Man så at det var en besluttsomhet der som overgikk alderen hans.
Lee er en av de dyktigste folkene som står på skateboard.
Hen gjør mer risikable triks som for de fleste av oss…
Ingen klarer dem første gang. Ingen gjør dem i en konkurranse.
Det er mye selvtillit i triksene,
SKATEFOTOGRAF
men det er også mange tekniske ferdigheter i å sy sammen triks. Et sterkt fliptriks
og så et vanskelig manual-triks.
Det er en spesiell stil innen skating, og den krever sykt mye utholdenhet.
Leo er konsekvent, hen øver mye.
Å se hen øve på et triks i to timer, det er inspirerende å se noen skate sånn.
Du må ha hjerne og ferdigheter.
Du må være ett med brettet,
så du kan snu det, ta det, lande i manualen
og snu det ut igjen.
Og det kreves mye viljekraft. Det er det Lee gjør.
Og vi gleder oss til å se nivået på skatingen deres bli enda høyere.
-Glad i deg. -Glad i deg, mamma.
-Over til guttene. -Det er til deg.
-Jippi, enda et til meg. -Ja, en premie til mamma.
Det ville betydd mye for en som meg
å være åpent skeiv på en sånn global skala,
men siden jeg er trans,
føler jeg meg utenfor i en sånn setting.
Hei.
Vet du hva jeg tenkte på?
Å sette en skrivepult her og gjøre det til en stue.
Det uendelige oppussingsprosjektet.
Her er hvorfor det er bedre, for jeg tror det…
Det er viktig å være med noen som virkelig forstår deg.
Mel er en av de snilleste, mest kjærlige og støttende
jeg har møtt i mitt liv.
Vent, så vi fjerner pulten din.
Pulten min er en forsterker med et stykke tre på.
Så det er ingen pult.
Ok.
Jeg er ikke i skateverdenen,
og før jeg møtte Lee, kunne jeg ingenting.
Men vi hadde det så gøy sammen. Han var lett å få tett kontakt med.
LEOS KJÆRESTE
Tror du at du kommer?
Ja, Lee kommer.
Jeg tror jeg får det…
Kanskje den første?
For jeg må lage en skatevideo.
Og så er det konkurransehelgen, så…
Du kommer 26.…
I bransjen har jeg alltid vært kjent som Lacey Baker.
Med nære venner og familie foretrekker jeg å bli kalt Leo.
Ikke mange vet det, spesielt i bransjen,
bare fordi det er…
Jeg vet ikke hvorfor. Jeg…
Det er en prosess jeg gjennomgår der jeg oppdager meg selv, og…
Jeg vet ikke. Faen. Bransjen er bare en stor…
…ting for at folk skal vite om det. Jeg vet ikke.
Da jeg møtte Leo, spurte jeg hvilke pronomen han foretrakk.
Han ble nervøs og svarte kjapt: "Hun og henne går bra."
Han sa: "Ingen har spurt meg om det før."
Jeg føler jeg ville unngå det.
Men neste dag, sa jeg: "Faktisk…"
Hun sa bare: "Ja, jeg er skeiv. Jeg skjønner."
Å få rom til å utforske de sidene av meg selv
sammen med noen som forstår,
det var umiddelbar frihet.
Det var en kveld han åpnet seg og fortalte meg alt.
Han sa han var trans og har visst det lenge,
men dyttet det vekk.
Det ville være umulig å komme ut på grunn av karrieren.
KVINNEKLASSEN
Og han må velge mellom
å være sitt autentiske jeg og karrieren han har jobbet så hardt for.
Det kom til et punkt der jeg følte at jeg levde et splittet liv.
Jeg vet hvor jeg skal være Lacey
og når jeg kan være meg.
Er du redd for en reaksjon av noe slag?
Smil for oss, søte damer.
Beklager. Vær så snill.
Sånn.
Bra. Fiks jakken så jeg kan se Nike.
Kjapt for laget ditt.
Lagets offisielle portrett der.
Bra. Vis deg frem.
Lee er en god venn av meg som jeg har kjent i årevis,
men som også er internasjonalt kjent og respektert som en annen.
Så det er forvirrende om jeg snakker om "Lee" og "han".
Jeg vil ikke at de skal gå glipp av æren
for ryktet deres.
Snu deg.
-Sjukt. -Bra, jenter.
Ja, jenter.
Ja visst. Akkurat sånn.
Jeg kan ikke se for meg hvordan det er for Lee.
Selv for meg, er det sånn:
"Ok, damer." Det passer ikke det vi gjør.
Det føles som om man er plassert i en klasse,
dameklassen. Man tenker: "Nei, vi er bare skatere."
Gi meg litt… Vis deg frem.
Jeg vil ikke vise meg frem.
AZ, kan du få henne til å smile? Noen må få henne til å smile.
-Få henne til å smile. -Ja!
Nå er det mye fokus på OL.
Og det er så langt unna der skating kom fra.
Ro ned!
Da jeg begynte å skate på 90-tallet,
om du sa til noen
at skating ville være en olympisk gren nå,
ville de ledd og gått sin vei, ikke sant?
Du kalte deg ikke idrettsutøver.
Skating var ingen sport, men det motsatte av sportsutøvere.
Det er for alle. Det er mye mer enn hvordan det vil se ut på TV.
Vi skatet fordi vi elsket det.
Ikke for å vinne konkurranser.
Jeg blir satt på plass av en 15-åring.
Den tiden i livet vårt da vi var unge, og man ikke tjente penger,
og vi skatet fordi vi elsket det, var så spesiell.
Hva synes du om det?
-Fantastisk. Ja. -Ganske bra?
Veldig bra. De er eksperter.
Jeg trodde det bare var for gutter, men jeg så aldri jenter gjøre det.
Det var alt. Vi var bare små skatere.
Hva gjør du?
PROFESJONELL SKATER
Det er gøy, for jeg snakket ikke engelsk. Så eneste måte for oss å kommunisere på,
var å slå hverandre.
Sånn ble vi venner.
Hva gjør du, Vanessa?
Noe jævla dritt, mann.
Vår generasjon handlet bare om å skate og lære triks.
PROFESJONELL SKATER
Ja!
Og nå er det et mål.
Og i OL er det målet gull.
Gjør du to desimaler,
eller er det fra én til ti?
USAS NASJONALE MESTERSKAP 2019
For park er det null til 100.
-Ok. -To desimaler.
-Street er én desimal. -Én til ti, ja
Det er rått.
All informasjonen står under hver deltaker.
Kan dere reglene for å telle triks?
-Om du er i en overgang, teller det. -Ja.
Om du ikke tapper tailen på et street-triks, teller det ikke.
OL er ærlig talt et språk
som jeg ikke tror noen skatere kan.
Det gjør jobben vanskelig,
for du har et teknisk triks,
og så har du dette enorme hoppet der du kan skade deg.
Vet du hva jeg mener? Hvordan måler de seg?
Du må flytte grenser for skating og hva som er mulig.
Takk for at dere kom. Superstolt over å se hvor vi er
på vei mot Tokyo 2020.
Skating i seg selv er så vanskelig
at alle som klarer det får respekt.
I dag kan du ta en basketball og treffe kurven.
Jeg lover at du ikke klarer en ollie på én dag.
De burde være olympiere og ha gullmedaljer.
Jeg hater at de sier at vi er heldige som er der.
Nei, dere er heldige som har oss der.
Veldig bra. En flott blanding. Brukte hele banen.
Hun hadde fliptriks og var på railene. Full pakke.
-Hvordan er det? -Bra.
LEDER USAS KVINNELAG I SKATING
Innsatsen er høyere enn noensinne.
Ja!
Konkurransen er sterkere enn noensinne.
Til syvende og sist forblir de som har de beste toppscorene på laget.
Ja. Hva skjer, gutt?
Akkurat nå har jeg ikke råd til
å bli operert og ikke kunne skate, så…
De blir bedt om å gjøre noe som aldri er gjort før.
Vi pleide bare å ha noen konkurranser som spres ut over
tre eller fire ganger per år.
Og nå har vi en fast tidsplan
med konkurranser hele tiden.
Selv når du skater i konkurransene, må du fokusere på trening og fysioterapi.
Alt er en jobb.
Det er mye å venne seg til.
Særlig for de som har drevet med dette en stund.
Å komme seg gjennom dette året med konkurranser,
jeg må legge
alt av fokus og energi på min fysiske styrke,
min mentale helse og min evne til å skate.
Konsekvensen av å komme til OL ville vært stor,
og nå kan jeg kanskje komme meg dit.
-Ja! -Ja!
-Og der var tiden ute. -Fantastisk.
Lee er en pioner på feltet. Lee har fortjent den plassen.
Lee er en av de mest hardtarbeidende jeg kjenner.
Jeg vil gjerne se…
…hen komme seg dit.
Jeg tror absolutt hen kan klare det.
Spørsmålet er om hen legger hjertet i det. Skjønner du?
T-BANE
Ting gikk opp for meg svært sent,
som er overraskende med tanke på at jeg kan se tilbake
og si: "Ja, alt var der."
Og da jeg var yngre tenkte jeg:
"Jeg er gutt." Det var som om jeg visste det,
og så forsvant det i kapitalismens jævla mas.
Lee var i flere år stjernen av kvinner som skatet.
Alt som ble sagt om Lee, var "kvinnelig…"
Og de bare merket ham.
Lacey Baker, langt, blondt hår.
De forbandt meg med det,
som om det var et varemerke eller noe,
men det var aldri det jeg ville.
Jeg husker jeg var på møter, og det var en samtale mellom voksne,
og de sa: "Til og med navnet. Lacey Baker. Det er så salgbart."
Hardflip.
"Du er på jentelaget. Du må bruke jenteklær."
Det var press for å kle seg mer feminint,
og det var da ting ble veldig ubehagelige.
Jeg tror det var noe alle firmaer ville se fra ham.
"Kle deg sånn. Vær sånn. Du er en skater og pønker,
men ikke vær så rar."
Jeg ville betalt for å høre noen si:
"Her er jenta vi synes at du burde være."
Folk så på meg som salgbar,
og jeg gikk med dameklær for å selge et produkt.
De sa: "Bare endre denne ene tingen ved deg selv.
Bare den ene tingen." Og jeg sa: "Da vil sponsorene like meg bedre."
Jeg tenkte: "Da får jeg skate."
Jeg var så ung. Hvordan kunne jeg se det?
-Hva gjør du? -Tar på meg sokker.
-Vurderer å stjele en skjorte fra deg. -Vær så god.
-Kanskje den. -Den er skitten, men bare ta den.
Når han er hjemme, har han følt denne aksepten
i det skeive miljøet og kan være seg selv.
Så drar han på jobb,
spiller inn en video eller drar til en konkurranse,
og der vektlegges det så veldig
at han er en "kvinnelig" skater.
Og at noens yrke fokuserer på hva kjønnet ditt er,
og så er du ikke det kjønnet, det er sprøtt.
Han sier: "Jeg har alltid jobbet for å nå hit. Jeg kan leve av det jeg elsker,
og jeg kan ikke kaste det bort ved å komme ut som trans."
Å se ham gå gjennom dette er…
Jeg kan ikke ordne det, og det er det vanskeligste.
Nå er jeg på en reise for å finne hva som er meg.
Jeg prøver å trives i kroppen min.
Jeg er 27 år nå, og det har vært en lang prosess å komme hit,
men jeg er enda helt på starten.
Om jeg levde et annet liv,
kunne jeg operert meg, flyttet til en ny by
og levd lykkelig alle mine dager.
Men jeg må ha en samtale med verden om det,
og det vil jeg ikke.
Dette er videregående.
Når vi hadde korte dager, skatet vi bak Albertsons.
Det er bare flatt der.
Vi skatet etter skolen noen ganger.
Ungdomstid og skating handler om lasteramper.
-Ja. Jeg kan ta en flip på alt. -La meg se hva jeg…
Hva er det høyeste jeg kan hoppe fra?
Nå er det om det laveste jeg kan skate på.
Ja, definitivt.
Hallo?
-Hei, mamma. -Hei!
-Hei, mamma. -Hei.
-Lukter som hjemme. -Står til?
-Hei, mamma. Hvordan går det? -Bare bra. Og med deg?
Jeg er så glad i deg.
-Godt å se deg. -Jeg savnet deg.
Det ser bra ut her, mamma.
Det er så mye her.
Herregud!
-Jeg kan ikke tro dette. -Jøye…
Jeg har kjent deg så lenge.
-Babyer. -Se på denne plakaten.
Det var den første plakaten du hengte opp.
"Kickflips og fiskepinner." Hva er det?
Dette er skoene Lacey hadde på seg
da hun kom til semifinalen i Tampa Am i 2008.
-Det er kule sko. -Moren min!
Hver gang jeg hørte folk kalle ham Lee,
tenkte jeg: "Hvorfor gjør ikke jeg det?" Jeg vil så gjerne.
-Det er Evan. -Herregud, jeg trenger det.
For jeg vet at hun er en gutt.
Han er en gutt.
Jeg kommer dit. Det gjør jeg.
Mamma, hvem lagde dette?
-Vet ikke. -Det er forseggjort.
Noen har laget en skikkelig utklippsbok.
Se hva det står på baksiden. Skate-prinsesse.
Jeg bør endre Instagram-navnet mitt til dette.
NORTVIEW VIKINGS ÆRESGALLERI-SEREMONI
NORTHVIEW VIDEREGÅENDE LEOS VIDEREGÅENDE SKOLE
Velkommen til Northview videregåendes Æresgalleri-seremoni.
Den første vi tar inn legemliggjør en kandidat til æresgalleriet.
Lagmedlem på USAs skatelandslag i OL i 2020.
Hennes prestasjoner er utrolige.
Hva skjer? Ja.
-Takk for at jeg fikk komme. Står til? -Bra.
-Kult. -Gratulerer med alt.
Tusen takk.
Vi er heldige. Vi har ikke mange jenter som skiller seg ut,
men de to vi har, deg og Tatiana…
-Ja. -Ja.
Fint å ha to idrettsutøvere i verdensklasse.
-Kult, takk. -Ha det gøy i OL.
Det var kleint.
Jeg bare: "Ja…"
Det er bare så kleint å bli kalt jente.
Det føles bare rart. Hva tror du er inni her?
Herregud. Godt å se dere.
-Jeg vet det. -Se på deg, da!
Faen. Det er så sprøtt.
Se så søt du var.
Det er du enda, men du var en søtnos.
Sjappa ville ikke vært noe uten selve skaterne,
og det har vært en del av det. De unge kommer for å henge,
for det er ikke mange steder å være i Covina,
og det er vanskelig å unngå trøbbel. Dette gir deg et hjem,
for unger som skater kommer jo fra ødelagte hjem.
Det blir som familien vår.
-Ja. -Vi gjør det beste ut av det.
Det var alltid greia med skating.
Vi kunne gå ut og skate. Vi kunne glemme problemene hjemme.
Skatemiljøet i Covina
var det som berget livet mitt.
Det var mange flotte ting, noen fine ting,
men også dårlige ting. Hjerter har blitt knust underveis.
Jeg sier jeg kom ut av 80-tallet med tre vakre barn og metamfetamin-avhengighet.
Mamma og pappa møttes på avrusning. Der ble jeg unnfanget.
Da jeg fikk Lacey, var jeg i behandling.
Jeg kom hjem, og kort tid etter fikk jeg tilbakefall.
Og så
hadde søsteren min låst døren,
og de sa: "Du får ikke barna dine."
Jeg hørte Lacey gråte etter meg på den andre siden av døra.
Hun ropte "mamma" og slo på døra.
Hvordan kan jeg noensinne glemme det?
Jeg føler at jeg gikk glipp av så mye tid med familien.
Faren min var rockestjerne i band og svært talentfull.
Og han var narkoman.
Så det var en tung vei å gå.
Det forkortet livet hans. Han døde ung.
Jeg måtte gi dem til fosterforeldre.
Jeg tror jeg var tre år gammel,
og jeg sto utenfor og så mine to fosterbrødre skate.
Jeg skatet hele tiden og ville lære meg kickflip.
-Jeg elsker dette bildet. -Hvilket?
Treårsdagen min hvor du står ved siden av meg.
Og hjelper deg med lysene?
Ja, og jeg er så liten.
-Hvor søt er jeg? -Bitteliten.
Du var søt.
Jeg vet det.
Moren min gjorde sitt beste for å skjerpe seg.
Hun klarte det.
Kamera, kjapt, mamma!
Jeg tar opp, spiller inn eller noe.
Mamma fikk oss tilbake, så jeg bodde hjemme.
Juster.
Vi hadde knapt noe,
men hun sørget for at jeg fikk skate, for da var jeg glad.
Først fikk hen den der på plass.
Mamma kjørte meg til konkurranser én gang i måneden.
Størsteparten av tenårene mine.
Så fikk jeg sponsorer.
-Jøss. -Dette er alle T-skjortene.
Ja. Mamma samlet alle T-skjortene
fra Damn Am og Tampa Am-seriene når vi dro dit.
Den fikk du på en Super Girl. Du sa:
"Nei. Den der bruker jeg ikke."
Ni måneder i året var vi på et fly.
Det var vanskelig å ha ansvaret som sjef.
Noe gikk galt i helgen,
og noen ringte. "Hvorfor hadde hun ikke ditt eller datt på seg?"
Og jeg tror mye av presset kom
fra at jeg måtte sikre meg.
"Ok. Du har klistremerkene? Du har T-skjortene?"
Og herregud, jeg ville ikke være sånn. Jeg ville ikke være den moren.
For Ant og jeg dro den dagen. Vi tok bilder av deg.
Jeg hadde drømmer som jeg ville oppfylle,
men så var det vår økonomiske situasjon hjemme.
Moren min blomstret ikke akkurat.
Hun ble skadet og fikk uføretrygd.
Så mye av inntektene kom fra skatingen min.
Første voksne tur.
I Maloof Money Cup i 2008 vant jeg 25 000 dollar.
Det var det vi levde på.
Om Leo hadde et valg da hen var yngre, hadde hen ikke deltatt i konkurransene,
men frem til nylig kunne ikke kvinnelige skatere ha karriere utenom konkurranser.
Ingen merker tok jenter som skatet på alvor i mange år.
Så om jeg vant én konkurranse per år…
Ok.
…var det eneste måte å vinne penger på.
-Andreplass. -Andre!
Dette var Leos billett.
Leo var villig til å være med på hva enn som måtte skje
for å tjene nok til å overleve og være en skater.
Er det flere av disse?
Det er utrolig å se tilbake på dette.
Jeg har gått gjennom mang en forvandling.
Har du prøvd det før?
Sånn. Ta tak i armene mine.
-Tramp på det. -Klar.
-Vi prøver. Gå! -Klar.
-Vil du ta en pause? -Alle gode ting er tre.
Greit, vi prøver. Alle gode ting er tre.
-Tusen takk. -Vær så god.
-Hvor mange dager har du skatet? -Jeg følte på manglende inkludering.
Jeg følte at jeg ikke hørte til i skating, at det ikke var rom for meg.
Og jeg vet at andre skatere føler dette.
Jeg vil ha flere slike arrangementer, få flere folk med.
Skape vår egen bransje eller noe.
En skeiv skatebransje.
Hallo, alle sammen.
Takk for at dere kom til arrangementet, at dere er her. Noe sånt.
Vi tar en kjapp runde. Bare si navnet ditt,
pronomen og ett ord som beskriver
hvordan du er i dette rommet nå.
Jeg er Gigi. Jeg bruker hun og henne, og
jazz.
Jeg bruker han og ham på privaten, men ikke offentlig nå.
Og jeg gleder meg til å lære hvordan man kan bedre læring på skateboard,
og jeg er glad for å være her med alle, så takk for at dere kom.
Jeg følte meg sterk etter å ha sagt det.
Og det fikk meg til å tenke: "Vel, kanskje jeg kan
snakke offentlig om kjønnsidentiteten min
og hva jeg har følt hele livet."
Jeg håper Lee kommer ut og forteller verden at hen er trans.
Vet du hva det ville betydd for meg personlig?
HAN/HAM
Faen, det er det vi trenger, at en med en solid plattform
sier: "Det er greit."
Det er greit.
Det ville forandret alt.
JUNI 2019
Vil du fortelle meg om antrekket ditt?
Jeg vet ikke. Føles bare bra.
Lee hadde funnet sin plass i…
Man ser at han følte på en maskulinitet.
Det var veldig mektig og kult.
Han sa: "Jeg er klar til å fikse dette."
Og han sa: "Jeg vil gå i studio. La oss ta masse portrettbilder."
Og vi tok bilder, og jeg sa: "Dette er faen så kult."
SKEIV
SKAL VÆRE SNILL
Men jeg følte at det var et øyeblikk der han sa:
"Nå driter jeg i alt."
Jeg la det ut fordi jeg liker det. Det var den første teksten jeg kom på.
KAN DERE BRUKE RETT PRONOMEN? HEN/DERE TAKK GLAD I DERE
OG HAN/HAM FUNKER @SAMUELMCGUIRE
Ja, det er så mange kommentarer på dette.
LACEY BAKER "IKKE KVINNELIGE PRONOMEN"
STREETLIGA-KATEGORI? HVORFOR ER DAMA SÅ SUR?
HEN ER SKATER. HEN TAR EN KICKFLIP. HAN HAR EGGSTOKKER.
HAR HAN FÅTT DET MÅNEDLIGE?
HØRES KVINNELIG UT FOR MEG
Jeg visste selvsagt at kommentarene ville komme,
så om jeg sa: "Jeg vil kalles hen" offentlig,
ville alle ha sagt: "Herregud. Du kan ikke delta i konkurransene."
OL er i juli.
Det er åtte måneder til, noe sånt.
Så jeg sier til meg selv: "Det er så snart.
Jeg kan like godt gjøre det, for det er snart."
Jeg har holdt ut ting så lenge, det er alt jeg vet om.
Kanskje jeg fortjener å følge med på behovene mine.
Jeg prøver ikke engang, for jeg føler ikke at jeg er…
At jeg er god nok.
Hvordan kan jeg hjelpe?
Hei, jeg ville avtale time for å få fjernet begge brystene.
Har du brevet ditt?
Nei. Hvem trenger jeg brev fra?
Fra terapeuten din.
-Ok. -Der du anbefales operasjon.
Har du et foretrukket navn?
Nei, Lacey er greit.
Ok.
Vil du ikke kalles Lee?
Hva er adressen din så jeg kan registrere deg?
Beklager. For mitt foretrukne navn, kan du få dem til å kalle meg Lee?
Bare L, E, E.
Vent litt. La meg…
Kan vi bestille den timen?
Men jeg har også en ganske intens reiseplan,
fordi jeg konkurrerer og reiser for skating profesjonelt,
og jeg håpet at jeg kunne bestille
to eller tre timer. Bare sånn at…
Jeg kan ikke. For jeg går etter det jeg har.
Neste tilgjengelige…
Fra jeg oppdaget at man kunne fjerne brystene,
for syv år siden eller noe, har jeg villet det.
Men hver måned reiser jeg til konkurranser hele tiden.
Jeg har definitivt ikke alle svarene på det jeg prøver å oppnå.
Greit. Er det alt?
Jeg tar skritt som føles riktige for meg.
Kyss.
Jeg er spent.
Jeg liker når vi drar sammen og bor på fine hoteller.
Ja.
Og hvor er vi nå?
Vi er på Super Crown i Rio.
SLS SUPER CROWN RIO DE JANEIRO I BRASIL
Baker. Kyst til kyst.
Alle folkene rundt ham var så opprømte over at han skulle til OL,
moren hans, manageren, jeg, fansen. Når han skulle intervjues,
var det: "Skal du til OL?"
Hele karrieren ble bare OL.
Jeg sa: "Gjør det som gjør deg glad. Men hvem drar til OL? Gjør det om du kan."
Norge.
London.
Vi aner ikke hvor vi skal eller når. Vi er med for eventyret.
Spania. Portugal.
Så på Dew Tour.
En lett dag for Baker.
Prøver på en long nose manual.
Rett etterpå skatet jeg i Minneapolis.
Hen er med i X Games for 14. gang.
Ja, det har vært fire måneder uten stopp.
Ja, det er mye.
Vi er i Mexico by.
Jeg har tenkt på hva som skjer om jeg opereres,
og hvordan det vil påvirke forholdet til Mel.
Usikkerheten om hvordan ting vil endres
og hvordan vårt forhold blir.
Jeg vil alltid være støttende,
men det er litt skummelt for meg,
og jeg kan ikke si at jeg vil føle ditt eller datt,
jeg får vel bare se.
Det ville vært tungt å måtte slå opp.
Det er ikke det jeg vil.
Men jeg vil også være lykkelig og ikke unngå
det jeg må få gjort.
Jeg føler at å se på de skatevideoene i går var på høy tid.
Ja. Jeg har sagt lenge at jeg ville vise deg.
Alexis sa: "Har du aldri sett Welcome to Hell?"
Det var hele livet mitt. Jeg så den hver dag.
Hva sa moren din?
Hun sa: "Videoen er flott. Jeg må innrømme at jeg gråt litt.
Minnene strømmer på. Jeg er glad i Alyssa og deg." Bare…
Søtt.
Faen.
Når vi er tilbake i New York,
har du en måned til du må dra igjen.
Ti dager.
Det er sant. Det er ikke mye tid.
Herregud, og så min andre avtale.
Ja. Den er snart.
Men jeg vil spørre om hvordan jeg vil ha arrene og sånn.
-Interessant. Visste ikke det gikk an. -Og så får du velge brystvortestørrelse.
Sprøtt. Hvilken størrelse vil du ha?
Vanlig?
Bare så alt ser normalt ut?
Og så velger du datoen.
Dagen etter Tokyo.
Vi skal til Nike SBs videopremiere i kveld.
En videopart er når hver skater får to, tre,
kanskje fire minutter med film.
Og det er deres beste opptak.
Jeg gleder meg sånn. Vi må dra.
Er du klar?
Med en videopart legger du sjelen i det.
Den viser frem hvordan du skater. Du velger sangen.
Alt ved det er et uttrykk for hvem du er.
Hvis en konkurranse er som en prøve,
er dette som din avhandling.
Dette er… Hvem er du egentlig?
Å filme en videopart er som å få en baby,
men det tar tre år, og det er et grusomt svangerskap.
Du blør for det, knuser bein, river av leddbånd.
Du viser hele deg selv frem til hele verden.
Det er skummelt.
En vanlig unge, om du drar til en skatepark
og spør hvem som kvalifiserte seg til OL i helga.
Ingen vet det.
Det som får mest respekt
i skateverdenen, er det du gjør på video.
Jeg husker en videopart jeg likte. Brian Anderson i Welcome to Hell.
Han ruller opp på et knutepunkt. Han vil klare denne avsatsen.
Elissa Steamer i Welcome to Hell.
Som liten unge så jeg på henne. Jeg sa: "Jeg klarer det. Jeg vil lære."
Å ha en videopart i en video der Elissa har en videopart,
det er bare: "Faen."
Hvordan kom jeg hit?
Jeg håper alle her liker videoen, og her er den.
Ja!
Kompis, du er rå!
Jeg elsket videoparten din. Herregud. Jeg elsket sangene. De var rå.
Når jeg bare kan skate, og særlig i det skeive miljøet,
føler jeg meg fri og tilkoblet meg selv.
-Takk. -Jeg er så stolt av deg.
Alt du gjør er alltid vakkert.
-Ja. -Mimi!
Jeg har vært så påvirket av sponsorer
og vært salgbar i så mange år.
Jeg vet det! Takk.
Det jeg virkelig vil nå, er å fokusere på skating.
Fokusere på videoparten
uten å gå på kompromiss for en konkurranse.
Det var en tid da jeg var veldig sint
og veldig deprimert og følte meg adskilt fra bransjen.
Og lenge prøvde jeg å rømme fra skate-identiteten min.
Jeg hadde en dårlig smak i munnen.
De store sponsorene innen skating er skoprodusenter.
Adidas, Nike, Vans, alle…
Det er de eneste som betaler deg nok
til å leve godt.
De betaler konkurranser, fly, alt sånt.
Han snakket med sponsorer.
Han ba om 500 dollar.
De sa: "Vi har bare ikke 500 dollar."
Baker har vært dominerende i kvinneklassen i skating.
Man har en av de beste skaterne.
Kvinnelig, mannlig, kjønn betyr ikke noe. En god skater som vinner konkurranser.
Jeg tror han dro og kjøpte et par sko for å vinne konkurransen.
Det er faen meg sinnssykt.
Hen var en av verdens beste og vant masse konkurranser,
men ingen ville ha hen med på et lag
eller inkludere hen i noe.
Jeg hadde en karriere, og så forsvant den bare.
Og jeg gikk på skolen og fikk jobb og sa: "Ok, det er vel ikke noe for meg."
Da Leo var yngre,
gikk hen fra langt hår til kort hår og så sponsorer forsvinne,
og det var tøft.
Skulle det gjenta seg?
Det er en helt annen uro nå.
Når må vi bruke denne? Der ute?
-Ved kunngjøringen. -Lagde de bare ekstra store?
Hva får guttene?
Du kan ikke bruke den. Det kan du ikke.
Det regner menn
Hva er dette?
-Kan du få Lee til å bruke denne i dag? -Det kan jeg.
Det hadde vært flott.
Tilbake på laget er veteranen Lee Baker.
OL handler om hvem som er en sports konge og dronning.
Og ved å delta i OL, holder vi oss til denne binære greia
med bare kvinner og menn,
når vi vet det er et spekter av kjønn
og at mange skatere ikke identifiserer seg som menn eller kvinner,
og de vil også delta på dette toppnivået.
Men så må de velge kjønn for å kunne skate.
I konkurranser blir jeg så strippet
for alt ved meg som gjør meg til meg.
Jeg forsvinner i alt alle vil ha for meg.
Det er så mange faktorer. Sponsorene mine.
Hva som gagner karrieren min. Hva alle tror er best.
"Men OL er så kult. Det er første gang. Dette er historisk innen skating."
Alle stemmene som prater i ett.
"OL."
Du har kommet til Housing Works helsetjenester.
Hvis dette er en livstruende krise, legg på og ring nødnummeret.
Hvis ikke, får du snart svar. Takk.
Det er sånn: "Hvor mange år skal jeg utsette dette?"
Ikke sant?
Hvor mye lenger må jeg gjøre dette før…
Jeg vet ikke, kanskje for alltid.
Og alle sier: "Det er OL. Det er bare ett år. "
Hvis jeg venter ett år til, er det kanskje ingen Leo mer.
Jeg kan ikke unnslippe dysforien.
Jeg krymper meg.
Nå som vi snakker om det.
Å gå til leger og greier
for å prøve å få brevene for å få fjernet brystene
og den prosessen…
En lege sa nei til å skrive brevet,
og det knuste meg, for jeg tenkte: "Kompis, vær så snill.
Bare gi meg brevet."
Tiden går.
-Hvordan kan jeg hjelpe? -Hei. Jeg ringer fordi det står
at Housing Works inngår i forsikringsnettverket mitt.
Jeg må sette deg over til noen andre.
Det kan ta litt tid, for vi har rundt et dusin numre,
og jeg må gå nedover lista til en av dem svarer.
-Bare gi meg et øyeblikk. -Greit.
Skulle ønske jeg ikke var her og gjorde dette.
Så tenker jeg: "Nei, jeg må skate,
og jeg må stå på for mamma og miljøet og alt det der."
Men noen ganger vil jeg faen meg bare dø, så…
Sånn er det.
Ingen valg blir tyngre enn dette.
Jeg kan ikke få meg til å si: "Jeg er ferdig."
Jeg føler at jeg må.
Jeg føler at å ta avgjørelsen om å ikke konkurrere mer
eller gå for OL er utrolig følelsesladd.
Betyr det at du vil trekke deg?
I kveld skal åtte av verdens beste kvinnelige skatere…
SLS VERDENSTURNE 2019: OL-KVALIFISERING, LONDON
…ta fatt på reisen mot OL i Tokyo i 2020.
Vi er live med Lacey Baker!
Jeg vet ikke. Jeg er lykkelig når jeg skater.
Hver eneste gang.
Det føles så godt.
Så kommer jeg hit, og det føles ikke så bra.
Det er et sår inni meg som stadig pirkes borti
når de sier: "Ok, damer!" Eller: "Dette er kvinnenes semifinale!"
SKAL DU SKATE MOT JENTER ELLER GUTTER?
DU ER JENTE, DET ER VITENSKAP.
Pirker i en del av meg som er så lei.
Jeg prøver å leve livet mitt utenfor hodet mitt.
Jeg går til skateparken, og halvparten kaller meg Lacey.
De andre sier Lee, og jeg vil bare skate,
men jeg kan ikke fokusere, for…
Det er for mye bråk i hodet mitt
om hvem i helvete jeg skal være da.
JANUAR 2020
KUNSTNER / PROFESJONELL SKATER
-Hva skjer? Hei, Lee. -Herregud.
Jeg vil vise deg mine flips.
Var det for langt?
-Hva? -Ok.
Du er så dum. Hold kjeft.
Grindet jeg for lenge?
Elsker latteren din.
-Si hva du synes om antrekket. Vær ærlig. -Det er sjukt.
For brystbindingen min… Man ser at jeg har pupper.
Nei, det ser ut som om du bare trener. Hva mener du?
Ok, jeg vet ikke. Det er bare dysforien min.
Ja, nei. Du ser bra ut.
Ikke tenk på det engang.
Klippene mine er helt motsatte. "Kan du se at jeg har pupper?"
-Det var sjukt som faen. -Cher.
-Ja. -Jeg trakk meg fra OL.
Kompis, jeg er så glad du gjorde det.
-Ja, jeg også. -Jeg også.
Du kan være ute og skate, og…
Jeg var øverst på quarterpipen og skulle kjøre, og de sa: "Lacey Baker."
Og så fløy jeg hjem og sa:
"Jeg klarer ikke mer. Jeg klarer faen ikke."
Jeg vil gjøre dette med dere.
-Ja, for faen. Dette er… -Vi skater på gata. Sånn er det.
-Ja. -Ja.
Vi skater på gata. Ferdig med konkurranser.
Vi får klipp.
Jeg sendte bare e-posten.
"Jeg trekker meg fra USAs olympiske kvinnelag."
Og da var jeg…
Jeg følte denne friheten. Jeg sa: "Blanke ark."
Jeg skjønner hvorfor folk synes det er en sprø avgjørelse.
Det er historisk, og du kan lett dra dit, og du velger å la være?
Jeg kunne ha satt meg selv på vent
i et år til, og så i fire år til,
og så fire til, eller noe sånt,
til hvert OL til jeg dør.
Eller jeg kunne si: "Jeg gir meg."
Hva er sprøere enn å delta i OL?
Å si: "Drit i OL."
Jeg føler at jeg har sonet tiden min.
Og jeg bør gjøre det jeg vil.
Jeg var Lacey Baker altfor lenge.
Jeg er så ferdig med å leve to jævla liv.
Alle vet hvor stort det hadde vært om han skatet i OL,
men han sier: "Drit i det. Jeg gjør min egen greie."
Det er det råeste man kan gjøre.
Jeg skal gjøre noe nytt jeg aldri har gjort før
og håpe på det beste, for jeg vet ikke hva som vil skje.
Jeg aner ikke.
Jeg tenker: "Faen! Vil jeg miste alt?"
MARS 2020
Hurtig utvikling av korona-krisen i USA
og resten av verden.
Antall tilfeller er skyhøyt i dag.
Åtti millioner amerikanere bes om å holde seg hjemme.
Her i New York erklæres også unntakstilstand.
-Det trengs ikke. -Det er nok plass her.
Vi har pakket livene våre og drar nordover.
For vi vil ikke bli sittende inne hvem vet hvor lenge.
I dag har vi hørt at OL 2020 utsettes med ett år
på grunn av koronaviruset.
HÅNDVASK MED SÅPE
BRUK MASKE OFFENTLIG
Leo sa: "Hei, la oss se på disse valpene."
Og jeg sa: "Greit, vi kan se,
men vi skal ikke ha en valp nå. La oss bare dra og se."
Så sa vi: "Herregud! Vi skal få valp!"
Vi er rene motsatser på alle mulige måter.
Ganske søtt liv, hva? Synes du ikke?
Det så vi godt under covid-19.
Det er ikke ille.
La oss gi Carlos en gulrot. Det er det vi har å se frem til for tiden.
Leo elsker å være hjemme.
Flink gutt.
Jeg er motsatt.
Jeg vil reise hele tiden. Jeg vil være sosial hele tiden.
Ja.
Det er ikke mulig å planlegge noe,
for ingen vet hva som vil skje.
Men for Leo kom karantenen i rett tid for ham og operasjonen hans.
Han sa: "Jeg vil ikke distraheres av alt bråket i livet.
Jeg vil fokusere på hva som skjer i kroppen og legge merke til det."
Denne døra åpnet seg, og jeg kunne virkelig utforske.
Det er bare lettere å være alene.
Man kan føle som man gjør og være seg selv.
Bare så jævla overveldet.
Jeg tenker bare på
at det ikke må gjøre vondt mer.
Dette er…
…det største som har skjedd meg.
Og så tenker jeg…
…at jeg elsker deg, og jeg vil ikke at du skal gå.
Jeg ville forstått det,
men jeg tenker også…
Det er mye. Det er mange ting.
Ja.
-Jeg vil ikke gå. -Jeg vil ikke at du skal gå.
SPØRSMÅL ETTER OPERASJONEN KVELDEN FØR OPERASJONEN
Kanskje jeg bare tar med disse. Hei.
Jeg er klar.
Fysisk klar. Mentalt, kanskje ikke?
-Mentalt? Visst faen. -Ok, bra.
Mentalt tenker jeg: "Få meg dit nå."
-På tide. -Bort med puppene.
-Operasjon Bort med puppene.
Herregud.
MEMORIAL KIRURGISKE SENTER
Herregud.
Greit. Vi sees senere.
-Lykke til. -Takk.
Sees snart.
Jeg er der når du er ferdig.
Greit.
-Jeg elsker deg! -Elsker deg!
UTSKRIVNING AV PASIENTER
-Ha det, Leo! Ta vare på deg selv. -Takk.
Lykke til, ok? Ha det.
Ok, frontsetet går bra?
Jeg vil sitte foran. Men ikke legg sikkerhetsbeltet her.
Skal vi dra og skate?
Jeg kommer nok aldri til å gå med skjorte igjen.
Nei, nå må vi høre litt Gaga.
Ser fantastisk ut. Vil du se dem? Se i speilet.
EN UKE SENERE
Herregud.
Hvordan føler du deg?
Bedre enn noensinne.
-Virkelig? -Ja.
Vi bestiller Glue-brett nå.
-Vi vil ha en rød, dyppet… -Er det logoen?
Lavtoppløselig?
Se om du klarer å få bokstavene rundt hele kanten.
-God idé. -Det hadde vært kult.
Noe av det jeg alltid var tiltrukket av som barn,
var visse skatefirma.
Det er bare folk som gjør det de vil.
Er du klar?
Klar til å sette i gang.
-Beklager. -Jeg var ikke klar for det.
Jeg elsker det.
Vi røyker i videoen hver gang.
Glue Skateboards. Et firma jeg starter med mine venner Stephen og Cher,
hvor vi feirer skeive skatere.
Det føles som et sjukt kult selskap.
Jeg og vennene mine lagde firmaet vi vil kjøre for.
Sett i gang.
Kanskje jeg ikke hadde vært den jeg er nå om jeg aldri så Baker.
Kanskje jeg ubevisst tenker: "Jeg er en jente som skater."
Det øyeblikket jeg hørte at Lee kom ut, det var da jeg innså
at: "Den jævla favorittskateren vår er også trans. Det er sprøtt."
Stå under det?
-Jeg bør ta av plasten, hva? -Ja.
Ja.
-Sjukt. -Ja.
Bedre bakgrunn.
Hva skjer, mamma?
-Hei, Leo. -Leos mamma!
Hei.
Jeg er så glad i deg.
Glad i deg også, mamma.
-Jeg har ikke noe å si. -Enig. Det er så lenge siden.
-Herregud. -De la den her.
-Jeg vet det. -Jøss. Et Leo-alter.
Da du konkurrerte i Battle of the Berrics, visste jeg det var din siste konkurranse,
selv om du ikke sa noe.
Jeg sa: "Siste gang jeg får se det navnet lyse opp."
Siste gang jeg ser det navnet på en T-skjorte.
Bare…
Han er så jævla modig
som gjør det han har gjort for å være seg selv.
Og jeg tenker på barn som aldri får den muligheten
til å ha en forelder de kan prate med og si:
"Vet du hva, mamma? Jeg er homofil.
Vet du hva, mamma? Jeg er trans."
Og det er greit.
Å komme ut hos Nike var veldig skummelt.
Men jeg sa: "Sånn er det."
Herregud.
Og de sa: "Greit. La oss gjøre det, for faen."
Det er uvirkelig å se det der oppe.
Men jeg visste ikke
at det kom til å bli store, enorme reklametavler.
Jeg så dem bare.
Så vi tar bare noen ansiktsuttrykk.
Det nøytrale og så lukkede øyne.
Glede, avsky og så videre.
-Ok. -Sånn er det.
Å ha Leo i spillet inspirerte folk som prøver å finne ut hvem de er.
Det ga dem en følelse av bekreftelse.
Det er faen meg sinnssykt.
Jeg sa: "Jeg spilte dette. Jeg kan skate profesjonelt.
Jeg vil bli profesjonell skater som voksen."
Så ble jeg det, og nå er jeg i spillet.
Jeg lærte mye i de vanskelige årene.
Det harde arbeidet betalte seg til slutt.
Folk sa fortsatt: "Ja, du skater og er rå enda."
Så folk begynte å si: "Ja, det vil vi investere i."
NIKE-REKLAME
Og nå er det en åpning for så mange muligheter
som jeg ikke hadde i det livet jeg levde.
Det er førsteplass.
Og å sitte her og se på OL
og føle meg overlykkelig for at jeg ikke er der.
Jeg vet hva som er best for meg, og jeg tror jeg visste det hele tiden.
Selv da jeg var veldig ung.
MERCEDES-REKLAME
MILEY CYRUS MUSIKKVIDEO
Leo har vært veldig flink
til å være synlig for mange folk.
Det er det ekte representasjon er. At folk føler at de kan være seg selv.
Jeg får en proffsko fra Nike.
-En proffsko? Som… -Min egen modell.
-Jeg er så stolt av deg. -Jeg vet det.
Herregud. Leo.
Hallo?
Hei.
-Hei. -Hallo, valp.
Vi trenger klistremerker.
La oss hente dem.
Jeg synes vi bare bør ta Glue-merker.
Absolutt.
Sånn som jeg følte meg lenge før jeg fikk sponsorer…
Det blir kult.
…jeg føler at jeg nå får kontakt med den personen.
Det er ikke lenger…
…en fasade.
Nå er skating en multimilliard-bransje,
og du kan telle på to hender antall profesjonelle
som er homofile, skeive, trans eller bare kvinner, ikke sant?
-Sprøtt. -Man kan alle navnene.
Episk Glue-fest.
Det begynner snart.
Herregud.
-Greit, kickflip. -Greit.
Den første som tar en kickflip får et brett,
men gjør det på 30 sekunder.
GLUE SKATEBOARDS' GAVEFEST NEW YORK BY
Ok, vi har en vinner.
Jeg ser virkelig opp til Leo.
Når det gjelder friheten til å gjøre hva du vil
og være hvem du vil. Å ikke være redd for å være deg selv.
De gjør alt. Alt de burde gjøre.
Jeg tror at arven til Lee vil gi tiltrengt autentisitet til skating.
Ok, det er flott, der, ja.
Vent, snu deg.
At Lee ble så populær og berømt og sånn forandret alt.
Jeg vet hvordan det er
å ikke ha noen å se opp til.
Kan jeg dra til sykehuset? Ja.
Men det er transpersoner overalt,
noe jeg skulle ønske jeg visste som barn.
Alt som har ført til dette
er én versjon av å være trans,
men det er så mange versjoner av det.
Jeg har ikke svarene.
Jeg har bare svarene jeg har fått så langt.
Jeg synes det er viktig å ha medfølelse for seg selv.
Og at hver iterasjon av deg selv teller.
Jeg er bare én jævla person.
Og jeg er tilfeldigvis trans.
Og jeg synes at å bare eksistere bør være nok.
Til syvende og sist er jeg bare en skater.
Jeg skal bare skate…
…og kose meg.
For livet er så kort, så jeg vil ikke kaste bort mer tid.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten