Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Helvete!
Skateboardåkningen har hjälpt mig genom allt jag varit med om tidigare.
Folk frågar: "Är du Lacey Baker?" Jag svarar: "Ja."
Det är ofattbart.
Jag kan inte se på videor då jag var 13 till 18.
Lacey Baker var den här personen
som skapades av världen runt mig.
Jag hade blivit denna person och alla mina drömmar hängde på det.
Hur kan man inte välja det?
EN DOKUMENTÄR FRÅN NETFLIX
Hon har länge dominerat damernas skateboardåkning.
Ingen annan gör det Baker gör.
Lacey Bakers första guldmedalj.
Sju X Games-medaljer.
Super Crown-mästarinna år 2016 och 2017.
En legend inom skateboard för damer.
Kan du komma in där och köra två kickflips innan du kommer dit?
Herregud. Okej.
PROFFSSKATEBOARDÅKARE/VÄN
Har du testat det från en ramp och göra ett trick på den flata bottnen?
-Nej. -Det är bäddat för en katastrof.
Okej.
Jag blev besatt av skateboardåkning när jag försökte göra en kickflip.
Vad händer?
Jag minns när jag till slut lyckades, att hela min värld exploderade.
Det var så… Bara känslan.
Jag får den känslan när jag lär mig nya trick.
Så är det alltid.
Jag gjorde en front crook!
Herregud!
Sist jag försökte göra det var jag 16 och åkte i Wesco Park.
-Bara… -Ja.
Jag tänkte: "Nej, jag gör inte det tricket igen."
-Herregud. -Ja.
-Fick du olja i den? -Ja.
Skateboardåkningen slår igenom i Tokyo.
Det stämmer. Skateboard kommer äntligen till OS.
En otrolig milstolpe för en sport
som för 25 år sen ansågs vara allt förutom mainstream.
OS-LAGET FÖR 2019 MEDDELAS
-Hur är läget? -Bra.
-Kul att ses. -Detsamma.
-Läget? Kul att ses. -Detsamma.
-Allt väl? -Läget?
Vi ska meddela de som är med i USA:s lag.
VD, USA:S SKATEBOARDÅKNING
Dessa skejtare, har genom sin hängivenhet för nåt de älskar,
nu fått en möjlighet att åka till OS i Tokyo 2020.
Det är första gången skateboard ingår i OS, så jag vill komma dit.
Så långt skateboardåkning har kommit.
JENN SOTO USA:S LAG
Att det är en möjlighet är ofattbart.
Alexis Sablone.
Det är den ultimata tävlingen. En stor ära.
Jag skulle ha ångrat mig för all framtid om jag inte gjorde allt för att komma dit.
Det är ofattbart, och jag vet inte hur det förändrar skateboardåkningen.
Nästa person, Lacey Baker.
En till veteran inom damtävlingar.
Det är en historisk händelse.
Lacey har åkt skateboard i många år.
Man måste kvalificera sig först, så det blir mycket konkurrens.
Det gör mig nervös.
Så, grattis.
Jippi.
Tack.
Det ska du göra.
Detta är vårt USA-skateboarddamlag 2019.
Tack.
Jag såg redan från början hur talangfull Leo var.
PROFFSSKATEBOARDÅKARE
Han var så fast besluten fast han var så ung.
Lee är en av de bästa skateboardåkare som finns.
De gör mer riskfyllda trick än de flesta av oss gör.
Ingen kan det i början.
Ingen försöker det i en tävling.
Tricken utförs med självsäkerhet.
SAM MCGUIRE SKATEBOARDFOTOGRAF
Även teknisk expertis krävs
för att blanda trick, som ett intensivt flip-trick
och sen ett jättesvårt manuellt trick.
Det är en speciell åkstil som kräver en otrolig ihärdighet.
Leo är konsekvent och övar mycket.
Att se honom öva i timmar, det är inspirerande.
Man måste ha rätt tankesätt och expertis.
Man måste vara ett med brädan
så man kan flippa, fånga den och landa manuellt
och flippa den tillbaka ut.
Det kräver mycket mental styrka, vilket Lee har.
Och vi ser fram emot att se hur deras åkning förbättras.
-Jag älskar dig. -Detsamma.
-Vi fortsätter. -Till dig.
MAMMA
-Jippi! En till till mig. -Ja, ett pris till mamma.
Det blir speciellt för en som mig
att vara synbart queer på en så global skala,
men även att vara trans.
Jag känner mig helt malplacerad i den miljön.
Hej.
Vet du vad jag tänkte på?
Ställa ett skrivbord här och göra det till vardagsrum.
Hemförbättringsprojekten som aldrig tar slut.
Det är en förbättring, för det blir…
Det är viktigt att vara med nån som verkligen förstår en.
Mel är den snällaste, mest kärleksfulla och stöttande personen jag mött.
Så vi gör oss av med ditt skrivbord.
Det är en förstärkare med en träplanka på den.
Det är inte riktigt ett skrivbord.
Okej.
Jag åker inte skateboard och visste inget innan jag träffade Lee.
Men vi har så kul ihop.
LEOS FLICKVÄN
Han var så lätt att komma nära.
Tänker du komma?
Ja, Lee kommer.
Jag tror jag kommer på…
Kanske den första?
För jag måste filma en skateboardvideo och sen är det tävlingshelgen, så…
Du kommer den 26:e…
Folk känner till mig som Lacey Baker.
Men jag föredrar att kallas för Leo av vänner och familj.
Inte många vet det, särskilt inte i branschen,
för det är…
Jag vet inte varför…
Det är en process jag går igenom för att hitta mig själv och…
Jag vet inte. Det känns som en så stor sak…
…när folk i branschen känner till det. Jag vet inte.
Jag frågade vilket pronomen han föredrog.
Han svarade nervöst: "Hon/henne är okej."
Han sa: "Ingen har frågat mig det förut."
Jag ville undvika det, men nästa dag sa jag: "Förresten…"
Hon sa: "Ja, jag är queer. Jag fattar."
Att kunna få utforska det om mig själv med nån som verkligen förstår,
gav mig en omedelbar frihetskänsla.
En kväll öppnade han sig och berättade allt för mig…
Sa att han var trans och hade vetat det länge,
men hade förnekat det.
Det vore omöjligt att komma ut på grund av hans karriär
och han var tvungen att välja mellan
sitt sanna jag och sin karriär som han jobbat så hårt för.
Det kändes som om jag levde två skilda liv.
Jag vet var jag måste vara Lacey och när jag kan bara vara mig.
Är du rädd för nån sorts motreaktion?
Le mot oss, damerna.
Ursäkta.
Precis där.
Bra. Fixa jackan så jag kan se Nike.
Jättefort, för laget.
Lagets officiella foto.
Bra. Jobba framför kameran.
Lee är en god vän till mig som jag känt i många år,
men som även är internationellt känd och respekterad som nån annan.
Så det är förvirrande om jag pratar om "Lee" och "han".
Jag vill inte att deras rykte
ska förstöras, i stort sett.
Vänd dig om.
-Sjukt. -Okej, tjejer.
Ja, tjejer.
Okej, precis så där.
Jag kan inte föreställa mig hur Lee känner.
Även för mig är det typ:
"Okej, mina damer." Det passar inte det man gör.
Det känns som om man satts i en damkategori
och man säger: "Nej, vi är bara skejtare."
Jobba framför kameran.
Jag vill inte det.
AZ, kan du få henne att le? Kan nån få henne att le?
-Få henne att le. -Ja!
Nu är alla väldigt inriktade på OS.
Det är så långt från där skejting började.
Sakta ner!
När jag började åka skateboard på 90-talet,
och om jag sagt att skejting skulle ingå i OS nu,
skulle de ha skrattat åt en och gått.
Man kallade sig inte idrottare.
Skejting var inte en sport. Det var en anti-sport.
Alla kan göra det. Det är mer än vad man ser på tv.
Vi åkte skateboard, för vi älskade det så mycket…
…inte att vinna tävlingar.
Man utbildas av en 15-åring.
VARUMÄRKESCHEF
När vi var unga vann man inga pengar
och vi älskade att skejta. Det var så speciellt.
Vad tycker du om det?
-Underbart. Ja. -Ganska bra?
Mycket bra. De är experter.
Jag trodde det bara var för pojkar. Jag har aldrig sett flickor göra det.
Så är det. Vi är som små skejtare.
Vad gör du?
Det är lustigt, jag kan inte engelska.
Det enda sättet vi kommunicerade på var genom att slå varandra.
Det var så vi blev vänner.
Vad ska du göra, Vanessa?
Nån jävla skit.
Vår generation handlade bara om att skejta och lära sig tricks.
PROFFSSKATEBOARDÅKARE
Ja!
Och nu finns ett mål.
Och OS är det största målet.
Så, gör du två decimaler, eller en till tio?
För parken blir det noll till 100.
Två decimaler.
-Street bör vara en decimal. -En tiondel, ja.
Det är coolt.
Det analyserar all logistik under alla åkare.
Kan ni reglerna för trickräkning?
-Är man i en övergång, räknas det. -Ja.
Inte om man inte nuddat änden under street-tricket.
OS är ett språk
som ingen av oss skateboardåkare känner till.
Det gör vårt jobb svårt, för man har ett tekniskt trick
och sen har man ett jävla enormt hopp.
Fattar du? Hur uppfyller de kraven?
Man måste tänja på gränserna för vad som är möjligt.
Tack för att ni kom. Jag är jättestolt att se vart vi är på väg
på vägen mot Tokyo 2020.
Skateboardåkning är i grund och botten verkligen svårt
och de som klarar av det förtjänar respekt.
Nu kan man kasta en basketboll i korgen.
Jag garanterar att man inte gör en ollie på en dag.
De ska vara OS-idrottare med guldmedaljer.
Jag hatar att höra att vi har turen att vara där.
"Ni har turen att ha oss där."
Verkligen enhetligt. Bra mix. Åkte hela banan.
Bra flip-trick, åkte på skenorna.
Hela faderullan.
-Hur var det? -Bra.
LAGKAPTEN
Mer står på spel än nånsin förr.
Ja!
Konkurrensen är tuffare än nånsin.
De som får den bästa övervägande poängen stannar i laget.
Ja. Läget?
Jag kan inte riskera i det här läget
att genomgå en operation och inte kunna åka skateboard, så…
Man ber dem göra nåt som ingen har gjort förut.
Vi brukade ha dessa tävlingar utspridda kanske tre, fyra gånger per år.
Nu har vi ett bestämt schema med en efterföljande tävling.
När man deltar i dessa tävlingar,
måste man fortfarande träna och gå på fysioterapi.
Allt är arbete.
Mycket att anpassas till.
Desto mer för de som har gjort detta ett tag.
För att ta mig igenom detta tävlingsår
måste jag lägga ner allt fokus och all energi på min fysiska styrka,
min mentala hälsa och min förmåga att åka.
Det skulle vara en otrolig känsla att ta sig till OS
och jag är i en position där jag eventuellt kan ta mig dit.
-Ja! -Ja!
-Och det är tiden. -Otroligt.
Lee är en pionjär här.
Lee har förtjänat platsen.
Lee är en av de som jobbar hårdast.
Jag skulle gärna vilja se…
…dem komma dit.
Jag tror de är kapabla att göra det.
Frågan är om de verkligen vill det. Förstår du vad jag menar?
TUNNELBANA
Jag insåg saker väldigt sent,
vilket är förvånande för jag kan se tillbaka på det
och tänka: "Ja, allt var där."
När jag var yngre tänkte jag:
"Nej, jag är en pojke." Som om jag visste det
och sen tappade jag det i den jävla kapitalistiska etern.
Lee var stjärnan inom damernas skateboardåkning.
Allt som sas om Lee var: "Kvinnlig, kvinnlig…"
Och de gav honom en stämpel.
Lacey hade långt blont hår.
De associerade mig med det,
som om jag var nåt sorts varumärke, men jag ville aldrig det.
Jag minns att jag satt i möten där vuxna diskuterade
och de sa: "Hela vägen ner till namnet."
"Lacey Baker. Så säljbart."
Shark-flip.
"Är du med i tjejlaget måste du ha tjejkläder."
Pressen att klä sig mer feminint gjorde saker och ting jätteobekväma.
Det var nåt som företagen ville att han gjorde.
"Klä dig så här, var så här.
Du är en skejtare, men var inte så konstig."
Jag skulle betala om nån sa:
"Det här är tjejen vi tycker du borde vara."
Folk såg mig bara som säljbar
och klädd i damkläder för att sälja en produkt.
De sa: "Ändra bara en sak med dig själv.
Bara en sak." Jag tänkte:
"Om jag ändrar det kan jag avancera.
Då får jag åka skateboard."
Jag var så ung. Hur kunde jag ens förstå det?
-Vad gör du? -Sätter på mig sockor.
Jag snor en av dina t-tröjor.
Okej, varsågod.
-Kanske den? -Den är smutsig, men ta den.
När han är hemma känner han sig accepterad
inom queer-gemenskapen. "Jag kan vara mig."
Och när han ska jobba,
spela in en video eller resa till en tävling,
lägger folk så mycket vikt på
det faktum att han är en "kvinnlig" skateboardåkare.
Och att ha ett yrke som fokuserar på vad ens kön är
när man inte är det könet, är helt sjukt.
"Jag kämpade för att komma hit.
Nu försörjer jag mig med det jag älskar.
Jag vill inte förlora det, men jag måste komma ut som trans."
Att se honom gå igenom det…
Jag kan inte göra nåt och det är det svåraste.
Nu fokuserar jag på vad som fungerar för mig.
Jag försöker acceptera min kropp.
Jag är 27 nu och det har varit en lång process att komma hit,
men min resa har bara börjat.
Om jag levde ett annat liv,
kanske jag bytte kön och flyttade och levde sen lycklig.
Men jag måste diskutera det med omvärlden, och jag vill inte det.
COVINA, KALIFORNIEN
Det där är mitt gymnasium.
När vi hade halvdagar skejtade vi bakom Albertson's.
De har en plan mark där.
Vi åkte efter skolan ibland.
Ungdomen och skateboardåkning handlar bara om lastkajer.
-Ja. Jag kan flippa allt. -Låt mig se vad jag kan…
Vad är det högsta jag kan hoppa från?
Och nu, vad är det lägsta jag kan åka på?
Ja, definitivt.
Hallå?
-Hej, mamma. -Hej!
-Hej, mamma. -Hej.
-Luktar som hemma. -Hur mår du?
-Hej, mamma. Hur mår du? -Bra. Hur mår du?
Jag älskar dig så mycket.
-Så kul att ses. -Saknat dig.
Vad fint det är härinne, mamma.
Det är mycket saker här.
Åh, herregud!
-Det är inte sant. -Herre…
Jag har känt dig så länge.
-Bebisar. -Kolla in affischen.
Det var din första affisch du var med på.
"Kick-flips och fish sticks." Vad är det?
De här är skorna som Lacey hade på sig
när hon kom till semifinalen på Tampa Am 2008.
-Häftiga skor. -Min mamma…
Varje gång jag hör folk kalla honom för Lee
tänker jag: "Varför kan inte jag det?" Jag vill det så gärna.
-Det är Evan. -Jag behöver det.
För jag vet att hon är en pojke.
Han är en pojke.
Jag klarar det.
Vem gjorde den?
-Vet inte. -Den är välgjord.
Nån gjorde en otrolig klippbok.
Titta vad det står där. Skejtprinsessa.
Jag borde ändra mitt Instagram till det.
Ja.
SKEJTPRINSESSA
NORTHVIEWS INVALSCEREMONI TILL HALL OF FAME
LEOS GYMNASIUM
Välkomna till Northviews invalsceremoni till Hall of Fame.
Den första invalda Hall of Fame-kandidaten
är medlem i USA:s skateboardlandslag för OS 2020.
Hennes prestationer är otroliga.
Läget? Ja.
-Tack för inbjudan. Hur är det? -Bra.
-Coolt. -Grattis till allt.
Tack så mycket.
Vi har tur. Vi har inte många enastående kvinnor,
men de två vi har, du och Tatiana…
-Ja. -Ja.
Trevligt att ha två världsklassidrottare här.
-Coolt, tack. -Ha det så kul på OS.
Det var konstigt.
Ja…
Det är konstigt att hänvisas till som kvinna.
Det känns så konstigt. Vad tror du det är i den?
Herregud. Så kul att ses.
-Jag vet. -Kolla in dig.
SKATEBOARDPANTBANK
Det är inte sant.
Titta så söt du var.
Det är du fortfarande, men du var en liten sötnos då.
Affären skulle inte existera utan skateboardåkarna,
och det är en del av det.
Alla ungar hänger här,
för det finns inte många ställen att hänga på här i Covina
och inte hamna i trubbel.
Så det här stället är mer som ett hem,
för skateboardåkare kommer från splittrade hem.
Precis som vår familj.
Ja.
Man gör sitt bästa.
Så var det alltid med skejting.
När vi åkte glömde vi bort alla problem vi hade hemma.
Covinas skateboardgemenskap räddade mitt liv.
Det var både fantastiska och bra tider,
men även dåliga tider. Hjärtan krossades på vägen.
I slutet av 80-talet
hade jag tre fina barn och var beroende av meth.
Mamma och pappa träffades på rehab. Där blev jag till.
När jag fick Lacey avgiftades jag.
Kort efter att jag kom hem fick jag ett återfall.
Och sen…
Min syster hade låst dörren och de sa: "Du får inte dina barn."
Och jag hörde Lacey gråta bakom dörren.
Hon ropade: "Mamma", och slog på dörren.
Hur ska jag nånsin kunna glömma det?
Det känns som om jag missat så mycket tid med min familj.
Pappa var rockstjärna i ett band och väldigt talangfull.
Han knarkade också.
Så det var en labil situation.
Han dog ung.
Jag var tvungen att sätta dem i fosterhem.
Jag tror att jag var tre år
och stod och tittade på när mina två fosterbröder åkte skateboard.
Jag åkte ständigt, försökte lära mig en kick-flip.
Jag älskar det fotot.
Vilket är det?
Jag fyllde tre och du står bredvid mig.
Blåser ut ljusen åt dig?
Ja, och jag är så liten.
-Så söt. -Pytteliten.
Du var söt.
Jag vet.
Mamma gjorde sitt yttersta för att få ordning på livet
och fick det.
Skynda på och filma, mamma!
Jag filmar, spelar in, eller vad det nu heter.
Mamma fick oss tillbaka, så jag bodde hemma.
Justera den.
Vi hade knappt nåt,
men hon lät mig åka skateboard, för det gjorde mig glad.
Först måste de komma i mål.
Mamma lät mig tävla en gång i månaden.
Det gjorde jag mest under tonåren.
Sen blev jag sponsrad.
Det är alla t-tröjorna.
Ja. Mamma sparade alla t-tröjorna
från Damn Am och Tampa Am-serierna varje gång.
Den fick du på Super Girl och du sa:
"Nej, jag kommer aldrig att ha på mig den."
Nio månader om året satt vi på ett plan.
Det var tufft att ha ansvaret ibland som manager.
Gick nåt fel under helgen
ringde nån och sa: "Varför hade hon inte på sig det?"
Det var genom det all spänning började, för jag såg till att:
"Du har märken och t-tröjor, va?"
Jag ville inte vara den personen eller den mamman.
Moster och jag fotade er den dagen.
Jag ville uppfylla mina drömmar, men jag hade det svårt finansiellt hemma.
Mamma hade inte mycket pengar.
Hon var skadad och fick skadeersättning.
Så, mycket av inkomsten kom från min skateboardåkning.
Första resan för oss vuxna.
År 2008 vann jag 25 000 dollar i Maloof Money Cup.
De pengarna levde vi på.
Om Leo haft ett val som barn skulle de aldrig tävlat,
men inte förrän nyligen fanns val
för kvinnliga åkare att ha en annan karriär.
Inga varumärken tog tjejskejting på allvar under många år.
Så, om jag vann den enda tävlingen per år…
Okej.
…var det enda sättet att vinna pengar.
-Andraplatsen. -Andra!
Det var Leos fribiljett.
Leo var villig att acceptera vad som än behövde hända
för att tjäna pengar och överleva och bli en skateboardåkare.
Finns det fler av dem?
Det är otroligt att se tillbaka på allt.
Jag har gått igenom en stor transformering.
Har du testat den förut?
SKATEBOARDPROJEKT
Grabba tag i mina armar.
-Stampa. -Redo.
-Nu åker vi. Åk! -Redo.
-Vill du ta en paus? -Tredje gången gillt.
Okej, vi kör. Tredje gången gillt.
-Tack så mycket. -Ingen orsak.
Hur många dagar har du åkt?
Jag kände mig utanför.
Kände mig inte hemma inom skejtingen.
Jag passade inte in.
Och jag vet att många andra skateboardåkare känner så.
Jag vill göra fler såna här event. Engagera fler människor.
Skapa vår egen bransch eller nåt.
En queer-skejtingbransch.
Hej, allihop.
Tack för att ni kom till mitt event.
Vi går runt i en cirkel. Säg vad du heter,
pronomen och ett ord som beskriver varför du är här just nu.
Jag heter Gigi. Jag använder pronomen som hon/henne och…
…jazz.
Jag använder pronomen som han/honom bara privat just nu.
Jag vill gärna lära mig hur man underlättar inlärning på brädan
och är glad att dela denna plats mer er.
Tack att ni kom.
Jag kände mig stark efter att ha sagt det.
Det fick mig att tänka: "Jag kanske kan
nämna min könsidentitet för allmänheten och vad jag känt hela livet."
Hoppas Lee kommer ut.
Hoppas de säger att de är trans.
Vet ni hur det skulle påverka mig?
Helvete, det är vad vi behöver. Att nån har en stor plattform
och säger: "Det är okej.
Det är helt okej."
Det skulle förändra situationen.
JUNI 2019
Vill du prata om kläderna du har på dig?
Jag vet inte. Det känns bra.
Lee hade hittat sitt gebit i…
Man såg att han kände sig maskulin.
Det var inspirerande och coolt.
Han sa: "Jag är redo att äga det här.
Jag vill komma till studion.
Vi tar en massa foton."
Jag fotade och tänkte: "Det här är så coolt."
GAY
DET BLIR BRA
Det kändes som om han tänkte:
"Bryr mig inte längre."
Jag la upp det, för jag gillade det.
Det var det första jag tänkte på.
KAN NI ANVÄNDA RÄTT PRONOMEN? DET ÄR DE/DEM, TACK
OCH HAN/HONOM FUNKAR OCKSÅ
Ja, många kommenterade.
"MINA PRONOMEN ÄR INTE KVINNLIGA"
STREET-KATEGORI? VARFÖR ÄR BRUDEN SÅ ARG, CHILLA
DE GÖR EN KICK-FLIP. HAN HAR ÄGGSTOCKAR.
HAR HAN INGEN MENS?
DET LÅTER JÄVLIGT KVINNLIGT
Jag visste att folk skulle kommentera.
Så om jag sa: "Jag vill att han/honom" visas officiellt,
skulle alla säga: "Herregud. Du kan inte åka i de tävlingarna."
OS är i juli.
Om åtta månader eller så.
Så jag intalar mig själv: "Det börjar snart.
Jag kan lika gärna göra det."
Jag har försökt härda ut länge, det är allt jag vet.
Jag kanske borde uppmärksamma vad mina behov är.
Jag försöker inte ens, för det känns som om jag inte är…
…tillräckligt bra.
Hur kan jag hjälpa till?
Hej, jag vill boka ett konsultationsmöte för en mastektomi.
Har du en remiss?
Nej. Vem måste jag få en remiss från?
Från din terapeut.
-Okej. -Som godkänner en operation.
Har du ett namn du föredrar?
Nej, Lacey räcker.
Okej.
Inte att de kallar dig Lee?
Och din adress, så jag kan registrera dig?
Ursäkta. Det namn jag föredrar… Kan du be dem att kalla mig för Lee?
Bara L-E-E.
Ett ögonblick.
Kan vi boka mötet?
Men jag reser också väldigt mycket,
för jag tävlar professionellt inom skateboardåkning
och jag hoppades på att få boka två eller tre möten, så att jag…
Jag kan inte det, för jag går efter det jag har.
Baserat på nästa…
När jag hörde att man kan göra en mastektomi
för sju år sen eller nåt, så ville jag det.
Men varje månad reser jag oavbrutet till tävlingar.
Jag har absolut inte alla svar för det jag försöker uppnå.
Okej. Var det allt?
Jag tar steg som känns rätt för mig.
Puss.
Jag är exalterad.
Jag gillar att resa med dig och bo på fina hotell.
Ja.
Och var är vi nu?
Vi är på Super Crown i Rio.
RIO DE JANEIRO, BRASILIEN
Baker. Från kust till kust.
Alla människor runt honom var så glada att han skulle till OS.
Hans mamma, hans manager, jag, hans fans. När vi åkte till en intervju
sa alla: "Tävlar du i OS?"
Hela karriären handlade om OS.
"Gör det som gör dig lycklig.
Men när ska du åka till OS? Helt otroligt. Gör det om du kan det."
Norge.
OSLO, NORGE
London.
Vi vet i stort sett inte vart vi åker och när.
Det är ett äventyr.
Spanien. Portugal.
Sen till Dew Tour.
Baker klarar det galant idag.
Han satsar på att köra långt.
Direkt efter det åkte jag i Minneapolis.
Det är 14:e gången de deltar i X Games.
Ja, så vi har rest oavbrutet i fyra månader.
Ja, det är mycket.
Vi är i Mexico City.
Jag undrade hur ett könsbyte skulle påverka relationen med Mel.
Ovissheten om hur saker förändras
och hur vi fortsätter att relatera till varann.
Jag skulle aldrig sluta att stötta honom,
men det är lite skrämmande för mig och jag tänker inte säga hur jag känner.
Jag får se vad som händer.
Det vore svårt att tvingas göra slut.
Det är inte vad jag vill.
Men jag vill också vara lycklig och inte undvika vad jag måste göra.
Jag skulle ha sett skateboardvideorna för länge sen.
Jag har sagt länge att jag ville visa dem.
"Har du aldrig sett Welcome To Hell?"
Det var mitt liv. Jag såg den varenda dag.
Vad sa din mamma?
Hon sa: "Videon är otrolig, jag erkänner, jag grät lite.
Minnena återkom. Jag älskar Alyssa och dig."
Usch!
Gulligt.
Helvete.
Efter vi kommer till New York reser du om en månad igen.
Om tio dagar.
Det är sant. Det är inte mycket tid alls.
Herregud. Sen mitt andra möte.
Ja, just det. Det händer snart.
Men jag vill tala om hur ärren ska se ut.
Jag visste inte att man kan det.
Och sen får man välja storleken på bröstvårtan.
Otroligt. Vilken storlek vill du ha?
Medelstor?
Så det ser normalt ut?
Och sen boka ett datum.
Dagen efter Tokyo.
Vi ska gå på videopremiären för Nike SB ikväll.
Varje skateboardåkare visas i två eller tre,
kanske fyra minuter i videon.
Det är deras bästa street-klipp.
Jag är så exalterad. Vi måste gå.
Är du redo?
Man ger allt i ett videoklipp.
VIDEOPREMIÄR
Det visar hur man åker. Man får välja låten.
Allt är ett uttryck av vem man är.
Om en tävling är ett prov, så är det här ens tenta.
Det är vem man är.
Att filma klippet är som att få barn,
men det varar i tre år och är en hemsk graviditet.
Man blöder, bryter ben och sträcker ledband.
Man exponerar sig själv för andra att se.
Det är grymt.
Om man frågar en vanlig unge i skateboardparken
vem som vann OS-kvalificeringen i helgen,
vet ingen det.
Vad folk beundrar mest
i skateboardvärlden, är vad du gjort i en video.
Jag tänker på ett klipp jag gillar. Brian Anderson i Welcome to Hell.
Han rullar upp på sidan. Det ser ut som om han klarar kanten.
Elissa Steamer. Welcome to Hell.
När jag var liten sa jag:
"Jag vill lära mig det."
Att vara med i en video som Elissa också är med i
är typ: "Helvete.
Hur hamnade jag här?"
Jag hoppas alla gillar videon.
Här är den nu.
Ja!
Du var så bra!
Jag älskade din del. Herregud. Jag älskade dina låtar.
PROFFSSKATEBOARDÅKARE
När jag kan åka, och särskilt inom queer-gemenskapen,
känner jag mig fri och ett med mig själv.
-Tack. -Jag är så stolt över dig.
Allt du gör är alltid vackert.
-Ja. -Mimi!
Jag har varit så påverkad av sponsorer
och att ha marknadsförts under så många år.
Jag vet! Tack.
Jag vill bara fokusera mig på skateboardåkning just nu.
Fokusera på videoklipp
och aldrig behöva kompromissa för en tävling.
Under en tid kände jag mig väldigt upprörd och deprimerad och utanför i branschen.
Länge försökte jag att inte associeras med skateboardåkning.
Det kändes inte rätt.
De största sponsringsavtalen är med skoföretagen.
Adidas, Nike, Vans… Alla av…
De är de enda som betalar tillräckligt så man kan leva på det.
De betalar för tävlingar, flygresor och allt sånt.
Så…han pratade med sponsorer.
Han bad att få 500 dollar.
Och de sa: "Vi har inte 500 dollar."
Baker har dominerat damernas skateboardåkning.
Man har en av de bästa skateboardåkarna.
Kvinna, man, spelar ingen roll, en bra skateboardåkare
som vinner dessa tävlingar.
Jag tror han köpte ett par skor för att tävla i.
Det är helt jävla sjukt.
De var bland de bästa i världen och vann många tävlingar,
men ingen ville ha med dem i laget eller inkludera dem i nåt.
Jag hade en karriär som försvann av nån anledning.
Jag började plugga och skaffade ett jobb.
"Det är nog inte ämnat för mig."
När Leo var yngre,
då hon klippte av sig håret och såg alla sponsorer försvinna,
det var en tuff tid.
Skulle det hända igen?
Nu finns det en annan oro.
När ska vi ha på oss dem? Där ute?
-Under prisutdelningen. -Gjorde de bara XL?
Vad har grabbarna på sig?
Du kan inte ha på dig den.
It's raining men
Vad är det här?
-Kan du få Lee att ha den på sig i dag? -Bara i dag.
Det vore toppen.
Den rutinerade Lee Baker återvänder till laget.
OS handlar om vem som är kungen och drottningen i en sportgren.
Och genom att delta i OS, accepterar vi hela den här binära grejen.
"Endast kvinnor och män."
När det finns ett helt spektra av kön
och att många åkare inte identifierar sig som man eller kvinna,
men de vill också delta på denna elitnivå.
Men de måste välja ett kön för att kunna delta.
Under tävlingar blir jag så fråntagen
allt som handlar om mig, som gör mig till den jag är.
Jag gör bara det som alla andra vill.
Många faktorer spelar in. Mina sponsorer.
Vad är bra för min karriär? Vad andra tror är bäst.
"Men OS är så coolt."
"Det är den första i skateboardhistorien."
Jag hör alla dessa röster hela tiden.
"OS".
Du har kommit till Housing Works hälsovårdsavdelning.
Om detta är akut, lägg på och ring 9-1-1.
Annars hjälper nån dig strax. Tack.
"Hur många jävla år måste jag vänta?"
Hur länge måste jag göra det här innan…
Jag vet inte, kanske för alltid.
Och alla säger: "Det är OS. Det är bara ett år."
Om jag väntar ett år till kanske det inte finns nån Leo.
Det går inte att förneka denna dysfori.
Jag känner mig äcklad.
Just nu känns det så då jag nämner det.
Att gå till läkare och försöka få en remiss för min masektomi
och den processen…
En läkare ville inte skriva en remiss
och jag blev helt knäckt, för jag bad honom: "Snälla.
Ge mig en remiss."
Klockan tickar.
Kan jag hjälpa till?
Hej. Jag ringer, för det står
att Housing Works är i mitt sjukförsäkringsnätverk.
Jag måste fråga annan personal.
Det kan ta ett tag för vi har ett dussin samtal
vi måste ta hand om först.
-Så, ett ögonblick. -Okej.
Jag önskar att jag inte gjorde det här.
Jag tänker: "Nej, jag måste skejta
och göra det för mamma och gemenskapen och allt."
Men ibland vill jag bara dö, så…
Så är det bara.
Inget val är svårare än det här.
Jag kan inte låta mig själv ge upp.
PÅ TELEFON:
Men jag måste.
Att besluta mig att inte tävla längre,
eller delta i OS, är väldigt emotionellt.
Betyder det att du inte deltar?
I kväll tävlar de åtta bästa kvinnliga skejtarna i världen…
2019 SLS VÄRLDSTURNERING: LONDON
…att kunna delta i Olympiska Spelen år 2020 i Tokyo, Japan.
En applåd för Lacey Baker!
Jag är så lycklig när jag skejtar.
Varje gång.
Det känns så bra.
Och sen känner jag mig inte så bra.
DELTA INTE I KVINNOSPORT
Jag har ett sår inom mig som ständigt öppnas
varje gång de säger: "Okej, damer!" eller: "Damernas semifinal!"
DU ÄR EN TJEJ
De fortsätter att öppna de såren. Jag är så trött på det.
Jag försöker bara leva utan att tänka för mycket.
I skejtingparken kallar hälften mig för Lacey,
och de andra Lee. Jag vill bara skejta, men jag kan inte ens fokusera mig.
Jag kan inte sluta tänka på vem fan jag ska vara i det ögonblicket.
JANUARI 2020
KONSTNÄR/PROFFSSKATEBOARDÅKARE
-Hej, Lee. Läget? -Herregud.
Jag ska visa dig mina flips.
Var det för länge?
-Va? -Okej.
Larva dig inte. Håll käften.
Varade det för länge?
Jag älskar skrattet.
Vad gillar du kläderna? Var ärlig.
De är så coola.
För min binder… Man kan se att jag har tuttar.
Nej, det ser bara ut som om du tränar.
Okej. Det är bara min dysfori.
Nej, du ser bra ut.
Oroa dig aldrig för det.
Mina klipp är helt annorlunda. Kan ni se att jag har tuttar?
-Det var helt otroligt. -Cher.
-Ja. -Jag lämnade OS-tävlingen.
Jag är så jävla glad att du gjorde det.
-Ja, jag med. -Jag också!
Du kunde skejta och…
Jag var högst på quarterpipen och de sa: "Lacey Baker."
När jag flög hem tänkte jag:
"Jag kan inte göra det längre."
Jag vill göra det här med er.
Ja, för i helvete.
Vi är bara gatuskejtare.
-Ja. -Ja.
Skejtar på gatan. Vi skiter i tävlingen.
Vi spelar in klipp.
I mejlet stod det:
"Jag lämnar USA:s kvinnliga OS-lag."
Sen var jag…
Jag kände mig så fri och tänkte: "Jag börjar om."
Jag förstår varför folk anser att det är ett galet beslut.
Det är ett historiskt event. Du kan åka och väljer att inte göra det?
Jag kunde ha skjutit upp det jag ville i ett år till och sen fyra år till,
och sen fyra år till för varje OS till jag dör.
Eller säga: "Vet ni vad? Det är över."
Vad är galnare än att delta i OS?
Säga: "Åt helvete med OS."
Det känns som om jag suttit av min tid.
Jag ska bara göra vad jag vill nu.
Jag var Stacey Baker alldeles för länge.
Jag vill inte leva ett dubbelliv längre.
Alla vet vilken enorm grej det skulle ha varit att skejta i OS,
men att säga: "Helvete heller. Jag gör min grej",
är det bästa du kunde ha gjort.
Jag ska göra nåt jag aldrig gjort förut
och hoppas det går bra. Vet inte vad som händer.
Jag vet inte det.
Jag tänker: "Helvete! Förlorar jag allt?"
MARS 2020
Coronaviruset sprider sig snabbt i USA och även globalt.
Antalet fall har stigit bara i dag.
Åttio miljoner amerikaner tvingas att stanna hemma.
Här i New York City har man utfärdat ett undantagstillstånd.
-Det behövs inte. -Det finns plats här.
Vi har packat ner våra liv och kör norrut.
För vi vill inte sitta hemma i all evighet.
Idag meddelades att OS 2020 skjuts fram till nästa år
på grund av coronaviruset.
ANVÄND TVÅL
ANVÄND MASK BLAND FOLK
Leo sa: "Låt oss kolla in valparna."
Jag sa: "Okej, vi kan titta,
men vi skaffar ingen valp. Vi tittar bara."
Sen sa vi: "Herregud! Vi köper en valp!"
Vi är helt motsatta på alla sätt och vis.
Ganska sött, va? Vad tycker du?
Vilket visade sig under covid.
Inte illa.
Låt oss ge Carlos en morot. Det ser han alltid fram emot.
Leo älskar att vara hemma.
Duktig pojke.
Det gör jag inte alls.
Jag vill resa och vara social hela tiden.
Ja.
Det går inte att planera nåt.
Ingen vet vad som kommer att hända.
Karantänen för Leo kom i rättan tid för hans könsbyte.
Han sa: "Jag vill inte distraheras av allt oväsen i livet.
Jag vill fokusera mig på det som händer i min kropp."
Dörren öppnade sig för mig att verkligen kunna utforska.
Det är lättare att vara sig själv privat.
Man känner det man känner, är den man är.
Jag är så jävla överväldigad.
Att tänka på…
…att det inte behöver göra ont längre.
Det är…
…det bästa som nånsin hänt mig.
Sen känner jag…
Jag älskar dig och vill inte förlora dig.
Men jag skulle förstå det, men jag känner även…
Det är många saker.
Ja.
-Jag försvinner inte. -Jag vill inte det.
FRÅGOR EFTER OPERATIONEN KVÄLLEN INNAN OPERATIONEN
-Jag kanske tar med dem. -Hej.
Jag är redo.
Fysiskt redo. Men inte mentalt?
-Mentalt? Jo, för fan. -Okej, bra.
Jag tänker: "Ta mig dit nu."
-Har väntat. -Tuttarna av.
-"Operation tuttarna av."
Herregud.
Okej. Vi ses sen.
-Lycka till. -Tack.
Vi ses snart.
Jag är där när du kommer ut.
Okej.
-Älskar dig! -Älskar dig!
PATIENTUTSKRIVNING
-Hej då, Leo! Sköt om dig. -Tack så mycket.
Lycka till. Hej då.
Så, vill du sitta i framsätet?
Jag sitter i framsätet. Sätt inte säkerhetsbältet här.
Ska vi skejta?
Jag kommer nog aldrig att ha en tröja igen.
Vi måste lyssna på Gaga nu.
Det ser bra ut. Vill du titta i spegeln?
EN VECKA SENARE
Herregud.
Hur mår du?
Bättre än nånsin.
-Verkligen? -Ja.
Vi beställer våra Glue Boards nu.
-Vi vill ha en röd… -Är det själva logotypen?
Låg upplösning?
Se om du kan sätta bokstäverna runt hela kanten.
-Det är en bra idé. -Coolt.
En sak som jag alltid gillade som barn var vissa skejtingföretag.
De gör vad de vill göra.
Är du redo?
Redo att börja.
-Ursäkta. -Jag var inte redo för det.
Jag älskar det.
Varje gång vi röker i videon.
Jag startar Glue Skateboards med mina vänner Stephen och Cher,
tillägnat queerskejting.
Jag tycker det är ett grymt företag.
Jag och mina vänner vill skejta för företaget.
Börja.
Jag kanske aldrig blev den jag är om jag inte sett Baker.
Jag kanske tänker: "Jag är en tjej som skejtar."
När jag fick höra att Lee kom ut var då jag insåg:
"Vår favoritskejtare är också trans. Det är helt jävla otroligt."
Stå under?
-Ska jag ta av omslaget? -Ja.
Ja.
-Grymt. -Ja.
Bättre bakgrund.
Läget, mamma?
-Hej, Leo. -Mamma!
Hej.
Jag älskar dig så.
Jag älskar dig också.
-Jag är mållös. -Jag med. Det var länge sen.
-Herregud. -De lämnade den.
-Jag vet. -En Leo-helgedom.
Jag visste att Battle of the Berrics var din sista tävling,
även om du aldrig sa nåt.
"Det är sista gången jag ser namnet på tavlan.
Sista gången jag ser det namnet på en t-tröja."
Han är så jävla modig
att ha gjort det han har gjort för att bli sitt sanna jag.
Och jag tänker på barn som aldrig har möjligheten
att säga till en förälder:
"Vet du vad, mamma? Jag är gay."
"Vet du vad, mamma? Jag är trans."
Och det är okej.
Att komma ut för Nike var jätteskrämmande.
Men jag sa bara: "Så här ligger det till."
Herregud.
Och de sa: "Okej. Låt oss göra det."
Det är overkligt att se den där.
Men jag visste inte att det skulle bli enorma billboards.
Jag såg dem precis.
Vi ska fota några porträttbilder.
En neutral och sen då du blundar.
Glädje, avsky, och så vidare.
-Okej. -Så där.
Att ha Leo i teamet inspirerade folk att ta reda på
vilka de var.
Det bekräftade dem.
Det är helt jävla otroligt.
"Jag spelade spelet. Jag kan bli ett proffs.
Jag vill bli ett proffs när jag blir stor."
Jag blev proffs och är med i leken.
PROFFSSKATEBOARDÅKARE 1+2
Jag lärde mig mycket under de jobbiga åren.
All möda lönade sig till slut.
Folk sa: "Ja, du skejtar och rippar fortfarande.
Ja, jag vill investera i det."
NIKEREKLAM
Och nu finns det så många nya möjligheter som jag inte hade i mitt dåvarande liv.
Förstaplatsen.
Och att sitta där och se på OS
och känna sig helt lyrisk att jag inte är där.
Jag vet vad som är bäst för mig och visste nog det hela tiden.
Även när jag var barn.
MERCEDESREKLAM
MUSIKVIDEO
DE/DEM
Leo har gjort ett bra jobb med att visa sig för många.
Det är vad representation är.
Det händer när folk har rätt att vara sig själva.
Jag ska få en proffssko från Nike.
-En proffssko? -Min egen modell.
Du…
Jag är så stolt.
Herregud, Leo.
Hallå?
Hej.
-Hej. -Hej, valpen.
Vi behöver märken.
Låt oss fixa det.
Vi borde bara ha Glue-märken…
Ja, absolut.
Det jag kände länge innan jag blev sponsrad…
Grymt.
Jag börjar få kontakt med den personen igen.
Jag har inte längre…
…en fasad.
Skejting är nu en mångmiljonbransch
och man kan räkna på en hand hur många proffs
som är gay, queer, trans, eller till och med kvinnor.
-Otroligt. -Man kan namnge alla.
Episkt Glue-party.
Det börjar snart.
Herregud.
-Okej, kick-flip. -Okej.
Den som gör en kick-flip får brädan, men inom 30 sekunder.
GLUE SKATEBOARDS PRESENTPARTY
Vi har en vinnare.
Jag ser upp till Leo.
Vad det gäller frihet att göra vad man vill
och vara den man vill. Inte vara rädd att visa sitt rätta jag.
De gör allt som de ska göra.
Jag tror att Lees legat kommer att skapa så mycket autenticitet inom skejting.
Okej, det var bra.
Vänta, vänd om.
Lee börjar bli så populär och känd och det skakade om allt.
Jag vet hur det är
att inte ha nån att se upp till.
Det finns transfolk överallt, vilket jag önskar att jag visste som barn.
Allt som lett upp till detta nu är en version av att vara trans,
men det finns så många versioner.
Jag har inte svaren.
Jag har bara mina svar än så länge.
Jag tror det är viktigt att ha medkänsla för sig själv.
Och att alla iterationer av en själv räknas.
Jag är bara en jävla person…
…och råkar vara trans.
Och det borde räcka att bara existera.
I slutet av dagen är jag bara en skejtare,
så jag ska skejta
och njuta av det.
För livet är så kort och jag vill inte slösa bort mer tid.
Undertexter: Irene Peet