Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Skolas laiks bija sliktākais manā dzīvē.
"Muļķa puika, tu esi muļķis, stulbenis. Sēdies."
Skola man... Es biju pilnīga katastrofa.
Tāpēc... tu izmisīgi centies uzvarēt,
jo tik daudz esi zaudējis parastajā dzīvē.
Kad atrodi kaut ko, kas tev jādara,
tu to dari ar daudz lielāku koncentrēšanos, nodošanos...
vienkārši mērķis.
Manuprāt, bērnībai
ir liela ietekme uz to, kā cilvēks attīstās.
-Džekij! -Džekij!
-Džekij, pienāc!
Mana bērnība bija tik riebīga
manu skolas problēmu dēļ.
Vienīgais labums, šķiet, bija tāds,
ka es nevarēju darīt lietas, ko citi cilvēki darīja...
Tāpēc nav cita varianta kā mēģināt to darīt citādi.
Ķīniešiem ir lāsts "Lai viņš dzīvo interesantos laikos".
Patīk mums tas vai nē, mēs dzīvojam interesantos laikos.
Tas ir briesmu un nenoteiktības laiks,
bet arī radošākais laiks cilvēces vēsturē.
Šī gada F1 pasaules čempionāts
norisināsies 11 sacīkstēs trijos kontinentos.
Un, lūk, Džekijs Stjuarts, jaunais skots,
uzlecoša sporta zvaigzne un 1969. gada čempionāta dalībnieks.
60. gadi bija fantastisks laiks.
Tikko biju apprecējies, sācis piedalīties sacīkstēs,
un mana karjera traucās kā raķeškuģis.
Bet šis sports bija neiedomājami bīstams.
Postošākais skats, ko varat ieraudzīt jebkurās...
Klārks gāja bojā acumirklī,
un viņa mašīna traucās prom no trases ar 240 km/h...
Džekijs Stjuarts ir salauzis atslēgas kaulu un vairākas ribas,
viņam līdzās ir Helēna Stjuarte...
Stjuarts 1969. gada sezonā līdz šim ir vadībā.
Vai viņš to spēj? Vai spēj kļūt par pasaules čempionu?
Es uzaugu Riverklaidā,
tikai kādus 20 km no Glāzgovas.
Mātei un tēvam veicās labi, viņi abi strādāja garāžā.
Džekijs bija ļoti, ļoti nervozs zēns.
Viņš bija ļoti tievs, un domāju, ka agrā jaunībā viņš mazliet cieta
no mazvērtības kompleksa.
Kādēļ? Es nezinu.
Pārliecības trūkuma dēļ
viņam nepatika skola. Viņš to ienīda.
Mums visiem patīk Roberta Luisa Stīvensona darbi...
Tolaik mēs klasē bijām 54.
Bet jūsu lasītprasme ir knapi viduvēja...
Kad skolotājs mums katram
lika piecelties un nolasīt kaut ko no grāmatas...
Es to nevarēju izdarīt.
Tikai kaudze burtu un vārdu, ko nespēju saprast...
It īpaši Makdonalds, Stjuarts un Linzijs...
Tā ir panikas sajūta, vienkārši džungļi...
Domāju, ka esmu stulbs.
Un man teica, ka esmu stulbs, idiots vai muļķis, vai vis trīs.
Un tas sāpēja. Ļoti.
Es pametu skolu 15 gadu vecumā, bez izglītības.
Vismaz manai ģimenei bija garāža.
Tur es devos strādāt.
Gatavoju mašīnas klientiem,
un viens no klientiem bija diezgan pārticis.
Kā mazu atlīdzību viņš deva man iespēju braukt
vienās pavisam nelielās sacensībās Skotijā,
kur es finišēju otrais.
Viņš teica: "Ak, nu, tev jāpiedalās nākamajās."
Un nākamajās es uzvarēju.
Četras dažādas mašīnas un četras uzvaras
jaunajam skotam Džekijam Stjuartam -
un komandas īpašnieks Kens Tirels jau izrāda interesi.
60. gadu sākumā mēs pastāvīgi meklējām jaunus talantus.
Tā nu es uzaicināju Džekiju uz testa braucienu Gudvudā.
Džekijs iekāpa mašīnā,
viņš nekad agrāk nebija braucis ar vienvietīgu auto,
un pēc pieciem apļiem viņš brauca ātrāk nekā savulaik Brūss Maklārens.
Domāju, ka no tā brīža mēs zinājām, ka Džekijs ir klāt.
Džekijs Stjuarts uzvar 1966. gada Monako Gran Prix,
pārstāvot BRM.
Lieliska uzvara jaunajam skotam,
kurš ir kopā ar sievu Helēnu.
Helēn, kad iepazinies ar Džekiju,
vai tevi vispār interesēja mašīnas?
Nē! It nemaz!
Man nebija ne mazākās intereses, pat skatīties.
Tad tu... Vai tu pret to iebildi?
Jā, mazliet iebildu, tas nedarbojās.
Tas it nemaz nedarbojās.
Tagad Džekija Stjuarta kabinets ir
viņa Francijā ražotās Matra sacīkšu mašīnas kabīne.
1969. gads Matra ir tikai otrā sezona.
Kā viņi var sacensties ar tādām komandām kā BRM, Ferrari un Lotus?
Šeit ir komandas līderis Kens Tirels.
Manuprāt, mēs esam pārāki pār viņiem,
jo, tā kā mums ir nenozīmīgs aprīkojums,
mēs netiekam iejaukti politikā, kā tas notiek ar lielām kompānijām.
Mūsu mērķis ir uzvarēt sacīkstēs, un mēs varam koncentrēties uz to.
Sveicināti Silverstounā, 1969. gada Lielbritānijas Grand Prix -
skatītāju tribīnes ir pilnas...
Trases sākumā šodien redzam pasaules čempionus Deniju Hūlmu,
Džeku Brebamu, Džonu Sertīzu,
Greiemu Hilu, un labāko komandu braucējus Johenu Rindtu,
Brūsu Maklārenu, Džekiju Īksu, Krisu Eimonu,
Pīrsu Koridžu un Džekiju Stjuartu.
Vienmēr vēlējos, lai man kaut kas padotos.
Varbūt es gribēju būt labāks par citiem. Nezinu.
Atceros, ka kopš agras bērnības
vēlējos gūt panākumus un paveikt lietas labi.
Tas it nemaz nav mainījies. Es tiešām izmisīgi vēlos panākumus.
Šī ir bijusi smaga sezona, un Stjuartam ir četras uzvaras -
taču Lotus braucējs Johens Rindts treniņos bija ātrāks
un ir labākajā starta pozīcijā...
Tu esi čempionāta līderis. Vai jūti spiedienu?
Es mēģinu noņemt spiedienu un pārāk neaizrauties.
Man bija apzināti jāizdzēš visas savas emocijas.
-Nekādas panikas. -Trīs minūtes!
Es biju pilnīgi neitrāls.
Pienākot sacensību brīdim, es esmu pilnīgi un absolūti mierīgs.
Es esmu absolūti ledus auksts.
Tur slēpjas tavs pārākums: tavā mierā.
Rindts rāda lielisku izrādi,
lai nepalaistu garām meistarīgo Stjuartu, kurš ir aiz viņa...
Daži cilvēki domā, ka viņiem jāuztver sevi kā pašus labākos,
lai gūtu panākumus. Un jādomā, ka viņu uzvarēs.
Es nekad tā neesmu domājis.
Cilvēki, ar kuriem sacentos,
vienmēr biju pārsteigs, ka braucu tikpat ātri vai ātrāk kā viņi.
Viņam ir jāpanāk Rindts.
Tāpēc nav citas iespējas,
kā traukties viņam pakaļ tik ātri, cik vien Matra spēj.
Es vienmēr domāju, ka visi citi ir labāki par mani.
Un viņš ir klāt, viņš mēģinās viņu apsteigt!
Stjuarts ir atpakaļ vadībā...
Vienmēr esmu tā domājis.
Stjuarts atkal ir atpakaļ vadībā.
Un tagad Stjuarts...
Rindts tuvojas, viņš ir ķezā.
Johens Rindts ir ķezā. Viņš brauc uz pitstopu.
Džekij, 5 uzvaras no 6, un priekšā vēl 5...
-Cik sacīkstēs tu vēl gribi uzvarēt? -Tik daudzās, cik iespējams.
Ir ļoti jauki uzvarēt tik daudzās, esmu par to ļoti pateicīgs.
Es gribētu uzvarēt vēl dažās.
Tā bija lieliska izrāde,
viena no labākajām Gran Prix izcīņām, ko esam redzējuši.
Un godātais uzvarētājs,
vīrs, kurš pasaules čempionātā ir ieguvis 45 punktus...
Ser Džekij Stjuart, ir brīnišķīgi būt šeit,
sēdēt līdzās jūsu 1969. gada Matra.
Vēlos pajautāt: vai ir sajūta kā pirms 50 gadiem?
Savā ziņā jā. Šī mašīna man ir ļoti īpaša.
Man šķiet, cilvēkiem ir vēlme skatīties atpakaļ...
Un daudzi cilvēki to dara, jo vecie labie laiki bija lieliski.
Hei, drīkst apskauties.
Gaismas nodziest, un aiziet,
Hamiltons apsteidz savu komandas biedru, Leklērs aiz Verstapena...
Neesmu vienīgais, kurš tā domā.
Domāju, ka šodiena ir labāka par vakardienu
un rītdiena būs labāka par šodienu.
Skatoties atpakaļ,
man pagaidām ir grūti noteikt savas dzīves mierīgos gadus.
-Sers Džekijs Stjuarts, OBE... -Domāju, ka tie vēl būs.
Iespējams, 1969. gada pasaules čempionāta
uzvarētājs tiks izšķirts šodien Moncas autodromā.
Ja Džekijs Stjuarts finišēs piektais vai ātrāk,
viņš kļūs par pasaules čempionu.
Lietas kļuva mazliet draudīgas. Cilvēki sāka kļūt nedaudz nervozi.
Bet tajā pašā laikā ir jācenšas saglabāt miers.
To izdarīt ir tiešām ļoti grūti.
Johens Rindts joprojām izmisīgi dzenas pakaļ savai pirmajai uzvarai
ļoti ātrajā, bet temperamentīgajā Lotus 49B,
kuru projektējis komandas līderis Kolins Čepmens.
Ārkārtīgi pieredzējušais Džekijs Stjuarts,
kurš gandrīz burtiski spēj pats sevi
sacīkšu sākumā nomierināt tā, ka kļūst brīvs no visām emocijām.
Manieres grupā bija tiešām ideālas.
Tagad mēs viņus redzam,
Rindts... Rindts pakāpjas uz otro vietu...
Bija jābūt ļoti drošam par to, ko katrs dara,
jo atradāmies ļoti tuvu -
reizēm burtiski dažu collu attālumā.
Tuvojas līkumam, 185 km/h,
četras mašīnas, praktiski līdzās. Tās tuvojas līkumam.
Vai Stjuarts spēs noturēties? Pēdējais aplis, kādam izaicinošs,
tuvojas Rindts, Johens Rindts pārņem vadību
līkumā pēdējā apļa pēdējā stūrī...
Tam jābūt.. tas ir, pāri finiša līnijai kopā,
gandrīz plecu pie pleca.
Džekijs Stjuarts, Rindts, Beltuāzs un Maklārens.
Džekijs Stjuarts uzvar Itālijas Grand Prix,
Johenam Rindtam atpaliekot par apmēram pusi mašīnas garuma.
Tāds auto sacīkšu fināls vēl nebija redzēts!
Tas Džekiju Stjuartu nekļūdīgi padara par 1969. gada
pasaules čempionu.
Viņam bija jāfinišē piektajam, lai kļūtu par čempionu,
un viņš ir uzvarējis sacīkstēs.
Tikai pirms pieciem gadiem Stjuarts strādāja savu vecāku garāžā -
un tagad viņš ir F1 pasaules čempions.
Tas bija sapnis.
Nekad nebūtu varējis sapņot,
ka viss varētu izvērsties tā.
Ak jēziņ!
Tad es sāku aptvert, ka esmu kļuvis par pasaules čempionu
un ka viss būs citādi...
"Sveicam Karali Džekiju," kā teikts Sports Illustrated.
Lūdzu, sagaidiet - Džekijs Stjuarts!
Lai gan viņš vēl nav Kasiusa Kleja līgā,
Džekijs Stjuarts traucas pretī jaunam titulam,
viens no bagātākajiem sportistiem...
Uzvara pasaules čempionātā mums abiem bija...
Esam daudz sasnieguši. Tā ir, bet domāju...
Es ar viņu ļoti lepojos, bet...
Būt daļai no tā bija
visu sacīkšu drāmas vērts.
Bet viņš to paveica.
Kā pasaules čempions es smagi strādāju.
Pildīju visas funkcijas.
...ir ļoti viegli tikt nelabvēlīgi ietekmētam
no atrašanās uzmanības centrā.
Mums ir The Today Show, The New York Time, AP...
Tu saņem naudu, saņem visādas lietas.
Pasaules čempions Džekijs Stjuarts: šī ir tava dzīve!
Ja tavā raksturā ir jebkāds iedzimts vājums,
tas tevi nodos.
...no lidostas atklāšanas, kur es lidoju uz Ņujorku un Meksiku.
...viņam ir visu laiku kaut kas jādara, viņš ir darbaholiķis.
Domāju, ka tas ir... dzīves spiediens
no tā, kas man jādara. Tas nav egoisms.
Cilvēki, kurus satiku, tas bija vesels kaleidoskops.
The Beatles, The Stones, Frenks Sinatra...
Elizabete Teilore kopā ar mums nāca uz Montekarlo Gran Prix...
Nav bijis laika visam nosēsties... Mums nav laika apdomāties.
Es lidoju uz Skotiju satikt vecākus uz burtiski 45 minūtēm
un kāpju atpakaļ lidmašīnā uz Londonu.
Vai tu morāli reaģē uz to, kas notiek pasaulē?
Nu, es nevarētu atrast kartē Vjetnamu,
nerunājot nemaz par pārējo.
Man maksāja lielu naudu. Un man bija jāatlīdzina.
Es nekad neesmu pārdevies un man tiešām šķiet...
Jā, bet tajā filmā ir aina, kurā tavus matus griež -
Viņi mēģina radīt moderna sacīkšu braucēja tēlu
paši saviem mērķiem, nevis Džekija Stjuarta.
Tas nozīmē ļaut viņiem darīt ar tavu eksistenci, kas ienāk prātā!
Jā, zināmā mērā, un viņi maksā man, lai to darītu.
-Tātad tu labprāt to pārdod? -Jā.
Tu domā morāli un principus?
-Nē, nē, nē, redziet. -Tas ir, tu pārdod sevi.
-Nē! -Filma par Stjuarta dzīvi.
Viens no tavas dzīves svarīgākajiem aspektiem ir tavi mati?
Kamēr gājām... Es tev stāstīju par viņu,
vācu komentētāju.
Katru reizi viņš ierodas arvien stulbākā ietērpā.
Tiešām?
Daži cilvēki to pašu saka par mani!
Visu savas sacīkšu braucēja karjeras laiku
un panākumos, kurus tajā guvu...
Es glabāju noslēpumu.
Es nepratu ne lasīt, ne rakstīt.
Es varēju parakstīties tikai tāpēc, ka trenējos
atkal un atkal.
Joprojām neprotu pareizi lasīt vai rakstīt.
Nevaru noskaitīt alfabētu, es nezinu alfabētu...
Es tēloju.
Tu atrodi veidus, kā izvairīties
no situācijām, kad kaut kas jāraksta
vai kaut kas jālasa...
Atrodi dažādus veidus, kā...
likt cilvēkiem to darīt tavā vietā.
"Ko tu teici? Nolasi man to."
Es jums saku, man tas padevās.
-Džekij! -Džekij!
70. gadiem strauji tuvojoties, viņš kļūst par elku, popzvaigzni.
Liels paldies!
Un neaizmirstiet viņa sievu Helēnu.
Viņa arī piedalās!
Mēs tolaik lielā mērā bijām "slavenību pāris".
Bija jauki būt modernai un tā laika sievietei.
Man šķiet, ka man vairāk jāizskatās kā draudzenei, nevis...
ļoti nopietnai sievai!
Ko tu domā par diskusiju par viņa matiem?
Vai viņam atstāt matus garus? Lielisks...
sarunu temats pašlaik!
-Un kā tu domā? -Nu, es mudinu viņu to darīt.
Tas, kas viņš to izdarīja, ir mana vaina.
Viņam vienmēr patika labi ģērbties, bet, kad es iepazinos ar Džekiju,
viņš mēdza ģērbties briesmīgi.
Viņš domāja, ka tas ir gaumīgi, es domāju, ka vecmodīgi.
-Vai šeit paliks taisns vai... -Kā jūs vēlaties.
Bet Stjuarta tēlam ir nopietnā puse.
Kādreizējais auto mehāniķis, kurš 15 gadu vecumā pameta skolu,
tagad pārstāv vairākas lielas kompānijas,
kā arī veido pats savu zīmolu.
Viņa biznesa aktivitātes var būt tikai nākotnes atblāzma -
sporta zvaigzne par miljonāru?
Uzstāšanās, reklāmas un samaksa.
Liels lēciens augšup no garāžas grīdas.
Katru gadu Stjuarts nopelna ap 200 000 mārciņu Šveices frankos,
kas viņu padara par otro pelnošāko sportistu Eiropā.
Pelnošākais? Vēršu cīnītājs.
Mana nodokļu likme Lielbritānijā bija 93%,
tāpēc mēs pārcēlāmies uz Šveici.
Es negribēju pamest Skotiju, bet mani nodokļu cilvēki teica:
"Paklau, ja ar tevi kas atgadās, tev nav pietiekama kapitāla,
lai uzturētu Helēnu un divus bērnus,
ja tu tiktu smagi savainots vai ietu bojā."
Tajā pašā vakarā, sestdien, man ir jālido atpakaļ uz Londonu.
-Cik veci viņi tagad ir? -Markam ir divi ar pusi.
Un Polam 29. oktobrī paliks pieci.
-Vai viņš saprot riskus? -Nē.
-Nekādā ziņā. -Nekādā ziņā? Esi pārliecināts?
Nē, es nevaru būt pārliecināts, jo...
Atceros, kad Johenam bija avārija
Barselonā un...
Pols redzēja avāriju televīzijā.
Un viņš teica: "Johenonkulim bija avārija."
Es teicu: "Es zinu." Viņš teica: "Johenonkulim ir pušu galva."
Es teicu: "Jā." Viņš teica: "Viņš izkrita ārā no mašīnas."
Viņš teica: "Tu esi uzmanīgs, labi?
Tu neizkritīsi ārā no savas mašīnas?"
Sveicam 1970. gada F1 pasaules čempionātā.
Sacīkšu braukšana tolaik bija tik nedroša,
jo vienalga, uz kuru F1 aspektu skatījās,
tas bija bīstami.
Es neredzu savu sacīkšu braukšanu kā kaut ko ļoti drosmīgu.
Es nemaz neesmu drosmīgs cilvēks, esmu drīzāk gļēvs.
Divreiz gadā, kad atstāju mājas, lai dotos uz Nirburgringu,
un nonācu Spā,
apzināti šaubījos, vai došos atpakaļ.
Mašīnas bija bīstamas: burtiski braucošas benzīna tvertnes
ar motoru vienā pusē un braucēju otrā.
Nebija ne žogu, ne barjeru,
ne noskrējiena zonu. Tur bija koki, krūmi, telegrāfa stabi, skatītāji
vai dzeloņdrāšu žogi, lai atturētu lopus
no iešanas uz ceļiem vai trases.
Tas bija nožēlojami.
Pēdējos gados mirstības rādītāji ir drūmi: Džims Klārks,
Brūss Maklārens, Pīrss Koridžs...
Mēs tolaik nogalinājām cilvēkus, aci nepamirkšķinot.
...Ludoviko Skarfioti, Lorenco Bandini, Maiks Spenss...
Es ar niknumu uztvēru
problēmas ar labākas drošības ieviešanu autosportā,
it īpaši 1. Formulā.
Džekijs nolēma, ka darīs kaut ko lietas labā -
laikā, kad auto sacīkstes
tika uztvertas kā milzīgs mačo sports.
Mēs slēdzām Spā-Frankošampu un Nirburgringu,
divas lieliskas pasaules sacīkšu trases.
Attieksme bija "Kas ir tas nīkulis Džekijs Stjuarts,
kurš vazājas apkārt, stāstīdams, ka auto sacīkstēm jābūt drošākām?
Ja tev nepatīk karstums, ej ārā no virtuves."
Nekad nedomāju, ka kaut kas varētu notikt ar Džekiju,
bet tagad tas ir noticis tik daudzas reizes.
Es uzbraucu uz šķēršļa un izkritu no trešā ātruma.
-Saprotiet... vajag... -Tagad saprotu, ka tas var notikt...
Es to izdarīju divreiz, gandrīz iebrauc taisni stadionā...
Man šķiet, viņš domāja, ka ir...
Viņš aprēķināja, ka statistiski, ja izdzīvoji piecus gadus,
ja tas izdevās, tad pastāv iespēja iet bojā.
-Tiek ziņots par avāriju... -Braucēju attieksme bija...
"Jā, tā tas ir, un mēs to darīsim."
...apstiprinot, ka Pīrss Koridžs, 28 gadus vecais...
Jo sacensties viņi gribēja vairāk
nekā uztraucās par to, ka ies bojā vai tiks sakropļoti...
Es noteikti negribu turpināt sacensties mūžīgi.
Kādu dienu man nāksies domāt par aiziešanu.
Bet es negribu to darīt tagad. Es negribu aiziet.
Esot uzmanības centrā, tevi cieši vēro.
Un daži žurnālisti patiešām grib rakt dziļi.
Džekijs Stjuarts, Ņujorka, 12. aprīlis.
Vienmēr uztraucos, ka uzzinās, ka neprotu lasīt vai rakstīt.
Es praktiski nelasu avīzes.
Es lasu avīzes par kaut ko, kas...
-Vai tu baidies tās lasīt? -Nē, nē.
Pēdējā grāmata, ko izlasīju, bija...
Es mēdzu daudz lasīt grāmatas. Lasīju tās lidmašīnās.
Jo, pavadot tik daudz laika lidmašīnā,
ir jālasa grāmatas...
Bet es blefoju,
jo biju pārbijies, ka cilvēki varētu uzzināt.
Johens bija vienīgais, ar kuru man tiešām vajadzēja sacensties.
Viņš ir lielos draugos ar Stjuartu, taču Rindta Lotus...
Viņš bija vienīgais, kuru es tiešām cienīju kā sacīkšu braucēju.
Tiešām ļoti cienīju.
Lotus bija ātrākā mašīna trasē.
Kolins Čepmens ģeniāli prata likt lietām kustēties ātri,
bet ne vienmēr uzticami.
Un, godīgi sakot, ne vienmēr droši.
Bet iedzīt sajēgu Čepmena paurī ir neiespējami.
Es nekad neesmu uzticējies Lotus.
Tās ir biznesa attiecības?
Jā, tīrs bizness.
Johens bija uzvarējis Francijā, Nīderlandē un Montekarlo.
Es daudz neatpalieku, patiesību sakot.
Esmu redzējis savu čempiona kausu un to, kā tas aiziet citam,
bet es zinu, ka tur neko nevaru darīt.
Es gribu to vēlreiz, bet zinu, ka nevaru to izdarīt 1970. gadā, jo...
Lotus ir vienkārši pārāk laba mašīna.
Johens ir ļoti, ļoti talantīgs braucējs,
ar kuru man ļoti patīk sacensties.
Mēs dzīvojam kaimiņos 300 metrus viens no otra.
Helēna un Nīna ir ļoti labas draudzenes,
pavada daudz laika kopā. Mūsu bērni kopā spēlējas.
Nīna ir mana labākā sacīkšu draudzene.
Un viņa dzīvo tepat netālu...
Viņa ir jauka sieviete. Ļoti skaista.
Visi vīrieši skrien viņai pakaļ.
Johens ir sīksts... ciets vīrs, bet ļoti dziļš un labs draugs.
Šveice ir Stjuarta ģimenes drošais patvērums.
Bet ko Stjuarta kundze domā par vīra materiālajiem panākumiem?
Materiālas lietas man nenozīmē tik daudz kā sākumā.
Domāju, ka būtu lieliski iegūt visu.
Tagad, kad varam iegūt visu,
tas vienkārši liek novērtēt mazās lietas dzīvē,
būšanu ar bērniem un to, ka mēs ar Džekiju esam kopā.
Domāju, tas ir licis mums novērtēt to, kas mums ir.
Labākās dienas manā dzīvē ir bijušas kopā ar bērniem.
Un joprojām ir.
Es jūtu šo ārkārtīgo...
prieku kopā ar bērniem un Helēnu.
Domāju, ka mēs ar Helēnu
esam medusmēnesī. Mēs tiešām esam.
Mēs esam traki iemīlējušies viens otrā.
Vai jūs abi zināt, kur dodaties?
Es nezinu, kur dodamies. Tā nav īstā dzīve. Tas ir...
Tā ir pasaku grāmatas dzīve.
Tā nav dzīve, kas turpināsies mūžīgi.
Vai tu biji trasē, kad viņš cieta avārijā Spā?
-Vai tu toreiz tur biji? -1966. gadā? Jā.
Pēc tam man sapņos rādījās cilvēki, kuri bāž galvas ugunī...
-Savas rokas? -Galvas.
Vienkārši gulēja ugunī, tas bija briesmīgi.
-Vai tagad tos vairs neredzi? -Nē.
Bet tolaik es zaudēju kādus piecus kilogramus svara.
Un man jau tāpat nav liekā svara,
tā ka varat iedomāties, kā es izskatījos.
Pol? Kas tu būsi, kad izaugsi? Vai zini?
-Ugunsdzēsējs. -Kas?
-Ugunsdzēsējs. -Ugunsdzēsējs?
-Vai tas tu gribi būt? -Jā.
-Esi pārliecināts? Labi. -Jā.
Ja nupat pieslēdzāties,
sveicam Moncā un 1970. gada Itālijas Grand Prix.
Šīs pēcpusdienas treniņu sesijā...
Itāļi ir neticami. Viņi tev seko visur...
Neticama pūļa aina, vienmēr.
Protams, bija jāsniedz autogrāfi,
noteikti vismaz daži, tos visus nav iespējams sniegt.
Sajūta ir kā vērsim, kas dodas iekšā arēnā,
tu neesi vēršu cīnītājs, tu esi vērsis,
un viņi ļoti priecājas tevi redzēt.
Tu esi lielāks favorīts nekā matadors.
Johens Rindts ir pašreizējais čempionāta līderis -
un šajā nedēļas nogalē ar mums kopā ir arī viņa sieva Nīna,
tā ka šeit Moncā ir kārtīgs ģimenes pasākums.
Kā sieva tu vienmēr esi pitstopos
un neredzi daudz no tā, kas notiek trasē.
Treniņi rit pilnā sparā.
27 mašīnas sacenšas par 20 vietām labākajās starta pozīcijās rīt.
Kens pienāca pie manis un teica: "Johens ir cietis avārijā."
Tad Džekijs pienāca pie manis, mierināja mani...
Es joprojām neaptvēru, kas notiek.
Nīna taisījās iet pie ātrajiem. Un kāds pienāca pie mums
un teica viņai: "Tu nedrīksti tur iet."
Un viens no vīriem man pateica, ka Johens ir gājis bojā.
Pirmkārt, man šķiet, ka Johens laikam bija
mans lielākais draugs autosportā.
Viņš bija patiešām lielisks braucējs un...
Svarīgs paziņojums:
trase atkal ir atvērta. Kādu laiku turpināsies treniņi,
kas beigsies pusseptiņos pēc vietējā laika...
Kens teica: "Labi, kāp mašīnā. Pasteidzies. Labāk esi ātrs,
pirms šī sesija beidzas, tev ir tikai kādas desmit minūtes."
Mani mehāniķi mani piesprādzēja.
Un tad es vienkārši sāku raudāt.
Es nobraucu četrus apļus.
Un pēdējā aplī
es braucu ātrāk, kā jebkad agrāk biju braucis Moncas trasē.
-Kāds pašlaik ir jūsu stāvoklis? -Es to nespēju saprast.
Tas ir pāri manai saprašanai, es nespēju saprast,
kā viņš varēja nobraukt savu visātrāko apli, jūtoties šādi.
Domāju, ka tā bija...
sliktākā diena manā dzīvē.
Redziet,
autosports šķiet stulbs, kad redzu...
ievainojumus un bēdas, un...
sāpes, ko tas rada cilvēkiem, kurus pazīstu.
Tik daudz atmiņu un domu par Johenu.
Kas Johens gribēja būt un ko gribēja darīt.
Visvairāk viņš vēlējās būt pasaules čempions,
ko viņš nekad neiepazina vai...
nenodzīvoja tik ilgi, lai uzzinātu, ka ir pasaules čempions.
Džekijs un Helēna ir bijuši lieliski, viņi abi.
Es esmu ļoti, ļoti pateicīga un mīlu viņus abus par to.
Nav viegli būt sacīkšu braucēja sievai.
Nav tā, kā izskatās. Daudz kas notiek aiz kadra.
Vai nu cilvēka jūtas, vai tas, ko tu domā.
Tas izklausās, šķiet un izskatās burvīgi,
bet patiesībā tas ir tikai darbs.
Tas ir nopietns darbs.
Braucēji un F1 vadība
pulcējas trases sākumā uz īpašu sapulci.
F1 leģenda, sers Džekijs Stjuarts, ir ģērbies skotu ietērpā,
atzīmējot savu 80. dzimšanas dienu.
Neviens un nekas nav neaizstājams.
Diemžēl tāda ir patiesība.
Kad redzējām Džima Klārka nāvi,
domājām, ka nekad vairs nebūs kā agrāk.
Kad redzējām Airtona Sennas nāvi,
domājām, ka nekad vairs nebūs kā agrāk.
Ir kā agrāk.
Dzīve turpinās.
Kad parādījās Fransuā Severts, viņš bija citāds.
Es tiešām ievēroju šo jauno braucēju,
kuram bija acīmredzams talants, bet arī milzīga...
apetīte uz mācībām.
Un milzīgs daudzums enerģijas, lai vēlētos parādīt sevi.
Bet sacīkšu braucējam viņš bija gandrīz pārāk glīts. Jēziņ!
Kādēļ lai kāds gribētu cilvēku, kurš izskatās šādi?
"Vai ar šādu izskatu viņš var būt nopietns sacīkšu braucējs?"
Tu saki, asajā līkumā vispirms pa kreisi?
Es Fransuā stāstīju visu.
Viņš zināja vairāk kā jebkurš cits komandas biedrs.
Visi klausās. Helmut!
Visus manus noslēpumus, Helmut!
Džekijam tik labi padodas
analizēt mašīnu. Viņš tik labi lasa mašīnu.
Taču, kad krīt karogs,
viņš vienmēr brauc ļoti viegli.
Viņam nav jācīnās ar savu mašīnu,
jo mašīna labi neizbrauc līkumu.
Viņš vienmēr sataisa mašīnu tā, ka ar to ir ļoti viegli braukt.
Pagājušajā gadā tu pirms sacensībām
-biji pat vēl mazāk uztraucies... -Jā, taisnība.
Pagājušajā gadā tu biji diezgan mierīgs.
Ja atkal varu teikt, ka mani ietekmē Džekijs.
No rīta viņš ir uztraucies. Es to jūtu.
Pagājušajā nedēļā redzēju rakstu vienā avīzē.
Tas bija tā kā par Džekija dzīvi kopā ar mani.
Un beigās bija pieminēti
pieci mūsu tuvākie draugi, kuri bija gājuši bojā.
Un pēkšņi es aptvēru, ka šie pieci cilvēki
ir tuvākie cilvēki, kādi mums autosportā jebkad bijuši.
Un neviens vairs nav atlicis.
Skaists starts Stjuartam...
Vai tu uztraucies par viņas spēju
-šo visu izturēt? -Nē, it nemaz.
Nē, es domāju,
iespējams, ka viņa to visu krāj sevī
-un kādā brīdi tas var nākt ārā. -Tā varētu notikt,
bet viņai ir ārkārtīgi spēcīgs raksturs.
Viņa ir stiprāka par mani.
-Viņa ir daudz stiprāka par mani. -Kādā ziņā viņa ir stiprāka?
Viņa redz, kas dzīvē ir svarīgs,
un reizēm... Es viņu par to cienu,
viņa neļauj savām sajūtām automātiski izlauzties.
Tātad tu cieni viņu tāpat, kā cieni pats sevi?
Domāju, ka Džekijs priecājās, ka esmu tāda,
jo, ja es būtu raudājusi ik pēc piecām minūtēm kā dažas meitenes,
ko es saprotu... Taču Džekija dēļ ir jābūt stiprai.
Tur viņš brauc, karogs ir gatavībā.
Džekijs Stjuarts uzvar Monako Grand Prix, pārstāvot Tyrrell.
Es ticu veiksmei. Ir vajadzīga veiksme.
Visiem to vajag, taču es neticu neveiksmēm.
Ja tev visu laiku neveicas, tu neesi vienkārši neveiksminieks.
Tu es sapratis nepareizi. Tu dari nepareizi,
un tev ir tas jāatzīst.
Vai tu spēlē azartspēles?
Montekarlo es eju uz kazino. Varbūt vakarā pēc sacīkstēm.
Un, zināt, nospēlēju tikai 25 dolārus.
-25 dolārus? -Tieši tā.
-Tu skopais mērgli. -Jā!
-Tu tiešām esi skops? -Kad jāliek likmes,
negribu likt naudu uz to, ko nesaprotu.
-Tu esi skops pakaļa! -Tev ir pilnīga taisnība.
Kādēļ lai es liktu naudu uz to, ko nesaprotu?
Problēma, Rodžer, ir tāda,
kad esmu... Man prātā ir noteikta...
attieksme pret mašīnu.
Tā lec ārā no ātruma,
un ir grūti iekāpt, un tad viss iet...
Tā ir mehāniska problēma, saproti,
tā arvien pieaug, un vaina nav amortizatoros.
Džekijam ir grūtības komunicēt rakstiski.
Taču viņam nav it nekādu grūtību
komunicēt mutiski.
Es iemācījos komunicēt. Iemācījos paskaidrot,
kādēļ mašīna vienas lietas vietā dara citu.
Varbūt man vajadzēja vairāk laika, lai paskaidrotu, nekā citiem,
bet droši vien tas bija dzīvāk, jo es vairāk centos.
Pirmkārt, man bija tāda sajūta, ka priekšā nav bremžu.
Varēju spiest bremzi, līdz pēdā radās caurums.
Es biju kā skabarga pēcpusē.
Cilvēki teica: "Ak Dievs, Džekijs visu laiku par to cepas."
Tas ir tāpēc, ka man neliekas, ka viņi ir sapratuši.
Daudzreiz, protams, viņi ir sapratuši.
...ielieku piektajā, tad beidzot darbojas, bet ne otrajā.
Varu teikt, ka, manuprāt, es spēju noskaņot mehāniķus un inženierus,
un es cienīju viņus par to, ko viņi darīja,
un apzinājos viņu darba kvalitāti.
Mani mehāniķi savu darbu veica labāk
nekā es savējo.
Tāpēc es šodien esmu dzīvs.
Saprotam, ka daži braucēji
uztraucas par trases seguma drošību.
Turpināsim informēt par situāciju...
Drošība ir vārds, kas trāpa pa nerviem, manuprāt,
jo drošība bija slikts joks. Nekādas drošības nebija.
Trases bija bīstamas, un medpunkti bija...
maigi izsakoties, vienkārši.
Līdz trases atvēršanai atlikusi stunda,
notiek pārbaude, ko vada Džekijs Stjuarts,
braucējs, kuram ir stingra nostāja par sacīkšu drošību.
Problēma ir tāda, ka viņi par sacensībām zināja deviņus mēnešus,
un nolēma trases segumu atjaunot pagājušajā nedēļā.
Vēlos tikai pārliecināties, ka...
ja treniņu braucienu laikā segums plaisās,
sacīkstes tiks atceltas.
Mēs vairs negribam nekādas muļķības par to, ka trase tiks saremontēta.
Ir jāatzīst, ka auto sacīkstes nekad nebūs pilnīgi drošas.
Mērķis autosporta ziņā, katrā ziņā mans mērķis
ir likvidēt nevajadzīgos riskus.
Daudzi uzskata, ka autosportam ir jābūt bīstamam.
Teju kā gladiatoru cīņām.
Viņi stingri iebilst pret Stjuarta drošības kampaņu.
Stērlings Moss! Viņš uzskatīja, ka mums nav ar to jānodarbojas.
Viņš uzskatīja, ka mums ir jāuzņemas riski.
Viņš bija labs draugs, bet mūsu domas par drošību atšķīrās.
Tas ir kaut kas, par ko mēs ar Džekiju nespējam vienoties.
Manuprāt, viņš ir vainojams
ikvienas normālas trases kastrēšanā.
Es uzskatu, ka auto sacīkstēs ir jābūt briesmu elementam,
jo, man tas šķiet kā gatavot ēdienu un nepielikt sāli.
Īstā garša rodas līdz ar briesmām.
Braucēju drošība ir viena lieta, bet Džekijs Stjuarts vērš uzmanību
uz situāciju kopumā.
Ja neizturamies pilnībā atbildīgi,
mēs varam zaudēt šo sporta veidu.
Ja neuzturēsim kārtībā paši savas mājas,
noturot avārijas trases robežās,
lai tās, nedod Dievs, nesasniedz skatītājus.
Tas ir mūsu lielākais risks.
Kas attiecas uz mani, man tagad vajag...
Vari kāpt ārā no mašīnas, ja vēlies.
Šeit ir 25 mašīnas. Nevarat aizstāt tās ar vienu.
Ir jābrauc 40 apļi.
Stjuarta pūles sāk nest augļus.
It īpaši moderna, mobila medpunkta formā.
Džekijs ir ārkārtīgi mērķtiecīgs,
sirsnīgs puisis, un viņš - kopā ar citiem cilvēkiem -
ir padarījis 1. Formulu drošāku kā jebkad.
Tas nekad nebūs droši,
taču tas, cik droši ir pašlaik, ir pilnībā viņa nopelns.
Tolaik Džekijs reti bija mājās.
Man mājās bija Pols un Marks, tā ka tas bija diezgan nogurdinoši.
Džekijs bija ļoti uzticīgs ģimenes cilvēks,
lai gan nav pavadījis laiku tā, kā būtu gribējis.
Vienmēr, kad viņš devās prom, es prātoju, vai viņš atgriezīsies.
Daži no viņiem neatgriezās, un viņiem bija bērni.
Pols vienu dienu atnāca mājās un jautāja: "Kad tētis nomirs?
Visi puikas skolā saka, ka tētis nomirs,
jo visi sacīkšu braucēji mirst."
Es to redzu, un es tiešām...
jūtu viņus. Jūtu viņus sev ļoti tuvu.
-Viens... -Divi...
Taču tu savācies un turpini iesākto.
Velns, es esmu pilnīgi drošs,
ka tas tev dārgi maksā attiecībās ar sievu.
Puse no problēmas, manuprāt, ar tādiem cilvēkiem kā tu
un citiem tā sauktajiem intelektuāļiem Amerikā
ir tāda, ka viņi pusi dzīves pavada, analizējot sevi,
nevis baudot dzīvi.
Skaidrs, pamatā dzīve ir priecīga lieta...
Nē, tajā ir ellīgi skumji brīži.
Droši vien esmu tos redzējis daudz vairāk.
-Par to nav šaubu. -Bet esmu tos redzējis daudz, vecīt,
un esmu redzējis daudz no dzīves.
Un, redzot tik daudz no dzīves, es spēju to saprast.
Iespējams, daudz labāk nekā daži cilvēki.
Pirms trim gadiem tu man teici šādus vārdus:
"Braucot sacīkšu mašīnā, tu daudz labāk apzinies savu mirstīgumu.
Tu mīli savus bērnus un sievu vairāk,
jo zini, ka pēc nedēļas vari būt miris."
Kad esmu labā formā,
es pilnīgi izslēdzu emocijas.
Es apzināti tās izslēdzu.
Kad redzu, kā tuvojas līkums,
es to redzu palēninājumā.
Lietas neskrien garām kā vēja brāzma.
Tās ir kristālskaidras.
Visa tava sistēma, viss fiziskais ķermenis,
ir tik spēcīgs.
Tas ir tāds kā apskurbums.
Tas ir tā, it kā būtu salietojies narkotikas.
Es lidoju turp un atpakaļ pāri Atlantijas okeānam,
piedaloties Pasaules čempionātā Eiropā un citviet.
Kanādas-Amerikas čempionāts bija no jūnija līdz oktobra beigām.
Kad Džekijs Stjuarts piedod gāzi, pasaulē ir vien daži cilvēki,
kas spēj mēroties ar viņa braukšanas stilu un spējām.
Un Džekijs Stjuarts ir ķēries pie lietas.
Džekijs Stjuarts otro reizi kļūst par F1 Pasaules čempionu.
Tur jau viņš svin
kopā ar komandas biedru Fransuā Severtu un bosu Kenu Tirelu.
1971. GADA PASAULES ČEMPIONS
Zinu, ka Džekijs turpinās iesākto un uzstādīs jaunus rekordus.
Šis ir tikai viņa otrais Pasaules čempionāts.
Viņš motosportā ir uzstādījis jaunus standartus, jaunu līmeni un
kaut ko, uz ko ikvienam tiekties.
Bet, Dieva dēļ, ej prom.
Esmu Džekijs Stjuarts. Manas mašīnas maksā...
Getty Premium pārdod lētāk nekā lielākā daļa...
Goodyear G800 Supersteels - kalpo ilgi...
Capri - seksīgā eiropiete...
Parunāsim par naudu. Vai tu nopelni vairāk nekā...
vairums braucēju...
-Domāju, ka jā. -Kādēļ?
-Jo cilvēki domā, ka esmu tā vērts. -Kādēļ?
Tas ir vairāk nekā braukšana.
Tās ir reklāmas aktivitātes, ko veicu, un...
veids, kā runāju un kā spēju vienoties par darījumu,
varbūt tas ir labāk nekā kādam citam.
Neesmu droša, vai viņš izbauda sacīkstes
vai to, ka pelna lielu naudu.
Nevaru īsti saprast. Nekad neesmu viņam jautājusi.
Decembrī es biju tik pārguris, darot pārāk daudzas lietas,
ka nespēju aizbraukt pēc sava čempiona kausa.
Tas bija man otrais Pasaules čempionāts, un es aizsūtīju Helēnu.
Es biju tik iztukšots.
Joprojām jutos nedrošs,
jo zināju, ka neesmu tik gudrs, kā cilvēki domā.
Bet es joprojām nepratu lasīt, joprojām nepratu pareizi rakstīt.
Helēna to nezināja.
Viņa nezināja. Es izlikos.
Neviens pats nezināja. Tas bija labi glabāts noslēpums.
Uzvaras saviļņojums,
zaudējuma ciešanas.
...Džekijs Stjuarts jau atkal ir kopā ar mums,
autosporta Pasaules čempions un mūsu sporta eksperts...
Es sāku bieži parādīties
ABC Wide World of Sports, ļoti veiksmīgā Amerikāņu raidījumā
ar lielu auditoriju.
...satraukuma pilns. Tas ir burvības iemiesojums,
Tas ir krāsains, aizraujošs, tas ir viss, ko gribam...
Problēma bija tāda, ka es nespēju lasīt no špikera.
Man vajadzēja to notēlot.
...trīs no viņiem šeit, un četri...
Es savu tekstu iemācījos iepriekš, mēģināju to paveikt.
...vēro un komentē Pasaules čempions Džekijs Stjuarts.
Kīt, Alfa Romeo ir tā sauktais sporta prototips.
Tā ir ļoti īpaša automašīna...
Bija daudz jāgatavojas,
bet beigās šķita, ka izdodas.
PIRMDIENA
Vienu gadu es piedalījos 25 ABC Wide World of Sports raidījumos,
un tas bija viens no gadiem, kad 43 reizes ceļoju pāri okeānam.
Ceļojumi pāri okeānam izrādījās viņam mazliet par daudz.
Šis nav pārliecinātais Stjuarts, ko esam raduši redzēt.
Viņš jau ir izlaidis vienas sacensības veselības problēmu dēļ,
un Kens Tirels noteikti ir uztraucies par savu braucēju...
Man bija čūla, kas asiņoja.
Tā iekšēji asiņoja, un es jutos briesmīgi.
Lūk, Kolins Čepmens...
...un uzvar Emersons Fitipaldi. Lielisks brauciens...
Lotus komanda 1972. gada sezonā sevi lieliski piesaka
ar savu lielisko, jauno brazīļu braucēju.
Es biju ļoti spēcīgā pozīcijā, un bija daudzas sacīkstes,
kurās cīnījāmies plecu pie pleca.
Viņš uzvarēja un es biju otrais vai otrādi.
Es tiešām...
Es zināju, ka nebraucu labi,
un es nolādēju sevi par pārmērīgo aizņemtību.
Fitipaldi ir jaunais 1972. gada F1 Pasaules čempions.
Visu laiku jaunākais čempions.
Mans pirmais Pasaules čempionāts.
Likās, ka Džekijam nepatika ideja par Emersonu.
Emersons Fitipaldi, Pasaules čempions, 61 punkts.
Otrajā vietā Džekijs Stjuarts ar 45.
Sportā tu vai nu uzvari, vai zaudē.
Svarīgi ir uzvarēt.
Nezinu, cik daudzas reizes esmu finišējis otrais.
Nevaru pateikt,
jo tam tiešām nav nozīmes.
Lai ko es darītu, es pūlos vairāk.
Tā joprojām ir manā dzīvē. Līdz pat šai dienai.
Labrīt.
Kā iet? Priecājos tevi satikt, atgriezies.
Hei! Paskat uz tevi!
Džekijs ir viens no labākajiem braucējiem pasaulē.
Bet es joprojām gribu kaut ko darīt savā dzīvē.
Mans ļoti labs draugs.
Un es to daru, reizēm pārāk dedzīgi.
Tas ir vienīgais veids, kā protu.
Tas ir vienīgais, kā jebko esmu sasniedzis.
Vienīgais, kā esmu guvis panākumus.
Tas aizved prom no mājām.
Helēna ir dusmīga,
taču viņa zina, ka daru savu darbu.
Reizēm viņa saka:
"Kāpēc tevi tas uztrauc? Kāpēc tu to vēl dari?"
-...Ford problēma bija dzinējs. -Jā.
Es to daru, jo mani tas piepilda.
Negribu atteikties no tā, kas ir Džekijs Stjuarts.
Džekijs Stjuarts, viena no galvenajām personām autosportā...
Šīs ir 1973. gada otrās F1 sacīkstes,
un Interlagušā norisinās pirmais Brazīlijas Grand Prix.
Valdošais pasaules čempions Emersons Fitipaldi
-un Džekijs Stjuarts. -Emerson! Emerson!
Emersons bija zvaigzne no Brazīlijas, sīvs pretinieks.
Tolaik bija ļoti moderni valkāt bakenes.
Es teicu: "Kāpēc ne, Džekijam ir, un viņš brauc ātri.
Man vajag lielākas, lai brauktu ātrāk nekā viņš!"
-Emerson! -Emerson!
Jau atkal pazīstamās gaviles.
Fitipaldi paņem karogu. Vietējais puika ir to paveicis,
un Interlaguša priecājas.
Ko tu domā par Emersonu kā pilotu?
-Par ko? -Emersonu Fitipaldi.
Puisi, kurš uzvarēja Pasaules čempionātā.
Ak, jā!
-Lotus ir neapturams. -Viņš brauca izcili.
Man tikai žēl, ka nevarēju būt sīvāks pretinieks.
Līdz šim piecas uzvaras,
trīs Fitipaldi un divas Stjuartam.
Šajā svarīgajā nedēļas nogalē Zandvortā notiek treniņi...
Fitipaldi ar Lotus, Stjuarts ar Tyrrell.
Katram no viņiem ir trīs uzvaras,
bet Stjuarts ir ar vienu punktu vadībā. Abas komandas, protams...
Man šķiet, ka droseles atspere nav pietiekami stipra, ne?
Apžēliņ, Ronija dzinējs ir kā maiss ar naglām, ne tā?
-Kur ir Emersons? -Viņam bija smaga avārija.
Ak nē! Ak nē!
Kur? Kas notika?
Viņš neveiksmīgi ietriecās aizsargbarjerā.
Fitipaldi brālis.
Viņa sieva.
Visur skan atvieglojuma nopūtas.
Mēs vēl nezinām Emersona traumu apmēru
vai kā tas varētu ietekmēt cīņu čempionātā...
Bet sacīkstes pēc brīža sāksies.
Līkumā ir aizdegusies mašīna.
Pašlaik mēs nezinām, vai tur kāds ir iekšā...
Tikko biju avārijas vietā.
Tas cilvēks ir beigts. Es to redzēju, briesmīgi.
Droši zinu, kas tas bija Roberta Viljamsona STP March.
Viljamsons ir miris. Goda apļa nebūs, klusa pieņemšana...
Paņem to.
Džekijs Stjuarts tagad ir 10 punktus priekšā Fitipaldi,
un apsveicam Džeimsu Hantu un Hesketh komandu.
Šis ir tikai ceturtais Džeimsa Hanta Grand Prix, izcils sasniegums...
Šķiet, viņš domāja, ka ir... tas sāka kļūt nedaudz muļķīgi.
Un domāju, ka viņš tobrīd pārvērtēja savu dzīvi.
Es biju savu prasmju, savu spēju augstākajā punktā.
Savu pelnīšanas spēju augstākajā punktā.
Un glaimi, kas nāca tam līdzi.
Es neko daudz no tā neguvu...
Guvu vairāk negatīva, nekā pozitīva,
tas mani mulsināja. Tobrīd es nolēmu doties pensijā.
Viņš negribēja to darīt publiski,
jo negribēja, lai Helēna skaita dienas līdz tam,
zināt, vēl tikai piecas, vēl četras, vēl trīs.
Viņa gaidītu pēdējās sacīkstes ar augošu satraukumu,
lai redzētu, ka tas beidzas.
Un...
Bija brīži, kad gribēju Džekijam teikt:
"Pārtrauc to." Bet es neteicu.
Patiesībā es nosolījos, ka to neteikšu. Un nekad neteicu.
Vai tu kādreiz jūties vainīgs par to,
kādu dzīvi liki Helēnai sagādāji?
Jā, noteikti.
Tā ir ļoti egoistiska nodarbošanās, un es jūtos vainīgs.
Savas karjeras augstumos
es zināju, ka esmu ļoti egoistisks, egocentrisks cilvēks,
un pasaulei bija jāgriežas ap manu dzīvi.
Ja ieliec trešajā ātrumā...
Manai ģimenei, manai sievai, maniem biznesa partneriem,
manai komandai, maniem mehāniķiem, dizaineriem, Kenam Tirelam -
viņiem bija jāpakļaujas tam, ko gribēja Džekijs Stjuarts.
-Gribi uzspēlēt? -Jā!
-Man ir rakete! -Laba.
Esam daudz runājuši par tavu vīru, Helēn, bet...
kā ar viņa komandas biedru? Kā tu saproties ar viņu?
-Fransuā? -Jā.
Viņš ir jautrs, patīkams. Un viņš mīl manu ģimeni
un Džekiju. Mēs ļoti labi saprotamies.
Viņš ir diezgan izskatīgs jauns vīrietis, vai ne?
Pie viņa vienmēr nāca meitenes,
lai iepazītos ar mani, jo gribēja iepazīt viņu.
Šeit Fransuā... mani nebučo, tikai...
muļķojas. Man tas šķiet smieklīgi, jo Džekijam...
Viņam tik un tā bija vienalga.
Jo zināja, ka var justies droši.
Tas nebija nopietni.
Priecājamies redzēt, ka Emersons Fitipaldi ir atgriezies.
Viņš ir 14. pozīcijā, tālu aiz Stjuarta un Petersona,
otrajā Tyrrell ir Īkss un Fransuā Severts, tālāk...
Pieci, četri, trīs...
Es no Fransuā neko neslēpu. Neko!
Pastāsti man par savu braucēja izglītību.
Tas ir ļoti vienkārši: man visu iemācīja Džekijs.
Es biju, tā teikt, traks braucējs.
Braucu kā velns. Nedomāju pietiekami par to, ko daru.
Un Džekijs to apturēja un iemācīja man,
kā analizēt mašīnu, kā domāt, kad brauc,
kādai vīzijai jābūt.
Vācijā uzvar Stjuarts - viņa 27. uzvara F1 sacīkstēs -
vairāk uzvaru nekā jebkuram,
pārspējot nelaiķi Džimu Klārku, kuram bija 25...
Fransuā bija milzīga apetīte uz mācībām...
Man tas bija labi,
jo biju ar kādu, kuram varēju kaut ko nodot.
Un viņš bija ātrs.
Vēlāk es Kenam teicu: "Zini...
Domāju, ka Fransuā šodien varēja mani uzvarēt."
Man Džekijs joprojām ir meistars. Viņš ir vienīgais cilvēks,
varbūt visā pasaulē, kurš spēja veikt visus 90 Gran Prix apļus,
divas stundas sacīkšu, bez nevienas kļūdas.
Bet domāju, ka esmu vienā līmenī. Tagad esmu tikpat ātrs kā Džekijs.
Ko tas nozīmē, kas tev jādara, lai viņu uzvarētu?
Nedrīkstu pieļaut kļūdas.
Malacis, Fransuā!
Džekijs Stjuarts cīņā par čempiona titulu izskatās nesakaujams.
Viņam ir 60 punkti, seko Severts ar 45,
Fitipaldi ar 42.
Fransuā nezināja, ka došos pensijā.
Viņš bija acīmredzams nākamā gada komandas līderis.
Fransuā! Fransuā! Fransuā!
Katrās sacīkstēs, kur togad piedalījos, es domāju:
"Ārprāts, es šeit vairs nekad nebraukšu."
Stulbais korķis!
Manā prātā visi tie notikumi
bija kā pēdējā reize, kad to daru.
Tāpēc tas bija jauks laiks.
Pēdējais līkums, tuvojas - un Džekijs Stjuarts ir to paveicis!
Džekij, sveiks!
Tagad viņš ir 1973. gada pasaules čempions!
Vēl paredzētas divas Grand Prix izcīņas Kanādā un ASV...
Divās nedēļās pirms Amerikas Grand Prix
mēs aizbraucām uz Bermudu salām.
Un Džekijs bija aizgājis spēlēt golfu,
mēs tur vienkārši gulējām,
spriedām, vai Džekijs ies pensijā vai nē.
Un es teicu: "Ja viņš aizies, tu jebkurā gadījumā būsi pirmais."
Viņš teica: "Es ceru.
Es nezinu."
Viņš bieži spēlēja klavieres,
un viņš mēdza spēlēt to brīnišķīgo Bēthovena skaņdarbu,
"Pathétique".
Viņš mani vienmēr apcēla ar to mūziku,
tā mani vienmēr sadusmoja, jo man patika viņu klausīties.
Kad devāmies prom, tas bija...
ļoti - nezinu, man bija jocīga sajūta.
Dāmas un kungi, ja vēlaties,
tagad varat smēķēt - lūdzu, tikai cigaretes. Paldies.
Savādi, todien Fransuā man teica:
"Ja ar mani kas atgadās..."
Viņš neticēja pēcnāves dzīvei,
ja mirsti, tad viss.
Es teicu: "Manuprāt, tev nav taisnība. Tur noteikti kaut kas ir.
Nevar būt, ka nekā nav."
Tad viņš teica: "Darīsim tā:
kurš aizies pirmais, tam jāatgriežas un jādod zīme."
Redzi kausu? Ir smagi jāstrādā, lai to iegūtu.
Tieši tā, gāžam apkārt!
Pārbaude 1 2 3, pārbaude 1 2 3, Votkinsglena...
Edsela Forda kungs un kundze, lūdzu, ejiet uz Ford Motors biroju,
kas atrodas pa kreisi no...
Mēs ar sievu gatavojāmies tikties ar Džekiju un Helēnu.
Mēs ieradāmies treniņu vietā un...
Visi bija labā noskaņojumā.
Bija ļoti jautra nedēļas nogale.
Arvien vairāk tuvojoties tam, kas kļūs
par manām pēdējām sacīkstēm, manu simto Grand Prix,
es nebiju uzvilcies, nervozs vai uztraucies par to.
Tās bija garas sezonas beigas.
Biju nodrošinājis sev uzvaru.
Un man bija lieliska sajūta
par to, ka mana karjera tuvojas noslēgumam.
Pēc rīta treniņu braucieniem Ronijs Petersons ir ātrākais
ar 1 minūti un 39,6 sekundēm...
Pirms pēdējā treniņa Kens man teica:
"Labākais žests, ko tu varētu parādīt savā pēdējā Grand Prix,
lai gan esi vadībā,
būtu palaist Fransuā
un ļaut viņam uzvarēt."
Un es teicu: "Ken, tas ir liels lūgums. Manā pēdējā Grand Prix?"
Es teicu: "Tev jāļauj man par to padomāt."
Stjuarta komandas biedram, 29 gadus vecajam francūzim Fransuā Severtam,
līdz šim ir bijusi lieliska sezona.
Pirms divām nedēļām viņš Mosportā saskrējās ar Džodiju Šekteru,
bet šonedēļ viņš ir atpakaļ mašīnā...
Es nevarētu būt vēl laimīgāks. Visu, ko daru
auto sacīkstēs, es izbaudu.
Visu. Jo tā ir mana kaislība.
Es tad biju aizgājusi uz pitstopu. Izņēmu savus pierakstus un tā.
Viņš paskatījās uz augšu un... pēc tam nolaida aizsargstiklu.
Sākas pēdējā treniņu kārta,
kas turpināsies nākamās 30 minūtes.
Visur uz trases bija atlūzas. Lieli gabali,
bet tīri zilas.
Un es aizgāju līdz mašīnai, kas vēl kūpēja.
Un Fransuā bija mašīnā.
Un... tas bija tik briesmīgs skats.
Tas bija vienkārši...
tā varmācība bija tik šausminoša.
Ak kungs, tas vēl...
vēl šodien mani nomāc.
Es bieži domāju par viņu.
Mums ar Fransuā bija garas sarunas par nāvi un...
kas notiktu, ja būtu dzīve pēc nāves.
PIEMINOT FRANSUĀ SEVERTU
Es teicu: "Ja tas notiek ar tevi, atgriezies un man pastāsti."
Un viņš to izdarīja.
Tāpēc es zinu, ka ir dzīve pēc nāves.
Tas ir viss, ko varu teikt par šo tēmu.
Es neskatos atpakaļ ar rozā brillēm uz acīm.
Neesmu tāds, kurš tā domā.
Ir bijuši grūti laiki.
Bet vienmēr ir bijuši arī negaidīti pozitīvi brīži.
Man bija 43 gadi -
ilgu laiku pēc tam, kad biju atvaļinājies no autosporta -
kad man noteica smagas disleksijas diagnozi.
Un pēkšņi nodomāju: "Ak Dievs, es esmu glābts no noslīkšanas!"
Es neesmu stulbs, un neesmu muļķis.
Neesmu idiots.
Mūsdienās cilvēki saka, ka disleksija var būt priekšrocība.
Neesmu drošs, vai tā ir.
-Bet mans stāsts var palīdzēt... -Labi.
...cilvēkiem, kuri neprot lasīt vai rakstīt,
tad uztveršu to kā panākumus.
Mana dzīve ir bijusi kā raķeškuģis...
...kur dzīvīgas, spilgtas krāsas sajaucas ar vistumšākajām.
Un domāju, ka tādā veidā var patiešām izbaudīt to,
kas ir realitāte.
Visdziļākajā būtībā.
Lai gan bija sāpīgi brīži - uz tie bija ļoti sāpīgi -
tie arī izcēla to, kas bija labās dzīves realitāte,
un to, ko dzīve man devusi, vienkārši esot sacīkšu braucējam.
Subtitrus tulkoja: Ilze Klotiņa plint.com