Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Skoledagene var den verste delen av mitt liv.
"Dumme gutt, du er dum, sløv og tykk. Sett deg."
Skolen var for meg en katastrofe.
Så derfor blir du en desperat person etter å vinne,
fordi du har feilet så mye i ditt vanlige liv.
Når du finner noe du må gjøre,
gjør du det med mye mer fokus, mye mer forpliktelse, mye mer...
ærgjerrighet.
Jeg tror ditt tidlige liv
har mye å gjøre med hvordan du utvikler deg.
-Jackie! -Jackie!
-Jackie, kom bort hit!
Mitt tidlige liv var en sånn plage
på grunn av mine skoleproblemer.
Jeg tror den eneste fordelen var
at jeg ikke kunne gjøre de tingene andre gjorde.
Alternativet er å prøve å gjøre det på en annen måte.
En kinesisk forbannelse: "Måtte han leve i interessante tider."
Lik det eller ei. Vi lever i interessante tider.
Det er farefulle og uvisse tider,
men de er også de meste kreative i menneskehetens historie.
Årets Formel 1-verdensmesterskap
vil bli utkjenpet i 11 løp på tre kontinenter.
Og det er Jackie Stewart, den unge skotten,
en stigende stjerne i sporten og en mesterskaps-utfordrer i 1969.
De svingende 60-åra var en fantastisk tid.
Jeg hadde nettopp giftet meg og nettopp begynt med bilsport,
og karrieren min var som en rakett.
Men sporten var utrolig farlig.
Og her er det mest katastrofale syn man kan se på noen...
Clark ble drept momentant
da bilen raste ut av banen i over 240 km/t.
Jackie Stewart har brukket kravebeinet og flere ribbein.
Og Helen Stewart er ved hans side...
Stewart rykker frem i 1969-sesongen så langt.
Har han det som kreves? Kan han bli verdensmester?
Jeg ble oppfostret ved Clyde-elva,
bare ca. 19 kilometer fra Glasgow.
Mor og far gjorde det bra. Begge jobbet på verkstedet.
Jackie var en svært nervøs gutt.
Han var veldig tynn, og jeg tror at han i tidlig ungdom led
av et lite mindreverdighetskompleks.
Grunnen vet jeg ikke.
Og på grunn av hans manglende vekst
likte han ikke skolen Han hatet den.
Vi liker alle Robert Louis Stevensons verker...
Den gangen var vi 54 i den klassen.
Men dine leseferdigheter er dårlige til middelmådige...
Og når læreren ville ha
hver eneste av oss til å reise seg og lese noe fra en bok...
Jeg klarte det ikke.
Bare en mengde bokstaver og ord man ikke kan forstå...
Særlig MacDonald, Stewart og Lindsay...
Det er en følelse av panikk, det er bare en jungel...
Og jeg trodde jeg var dum.
Jeg ble fortalt at jeg var dum, sløv eller tykk, eller alle tre.
Og det gjorde veldig vondt.
Jeg forlot skolen uten utdannelse som 15-åring.
Familien min hadde i det minste et verksted.
Og det var der jeg gikk på jobb.
Jeg klargjorde biler for kunder.
Én av dem var en ganske velstående kunde.
Som en liten belønning ga han meg sjansen til å kjøre
på et lite stevne i Skottland.
der jeg endte som nummer to.
Han sa: "Du burde ta det neste."
Og jeg vant det neste.
Fire ulike biler og fire seire denne helgen
for den ungen skotten Jackie Stewart,
og teameier Ken Tyrrell har allerede fattet interesse.
Tidlig på 60-tallet var vi alltid på utkikk etter nye, unge talenter.
Så jeg inviterte Jackie bort til testkjøring på Goodwood.
Jackie satte seg i bilen,
uten å ha kjørt en enseter av noe slag tidligere,
og på fem runder kjørte han raskere enn Bruce McLaren hadde gjort.
Og deretter visste vi, tror jeg, at Jackie var kommet.
Og Jackie Stewart vinner Grand Prix i Monaco i 1966.
Han kjører for BRM.
En strålende seier for den unge skotten,
her sett med kona Helen.
Helen, da du traff Jackie,
var du interessert i biler overhodet?
Nei, Ikke i det hele tatt.
Jeg var ikke engang det minste interessert i å se på.
Men gjorde du opprør?
Ja, jeg gjorde litt opprør, men det funket ikke.
Det funket slett ikke.
Jackie Stewarts kontor er cockpiten
i hans franskbygde Matra racerbil.
1969 er bare Matras andre sesong.
Hvordan kan de konkurrere mot team som BRM, Ferrari og Lotus?
Her er teamleder Ken Tyrrell.
Jeg tror vi har en fordel fremfor dem,
fordi ved å være et lite foretak
er vi ikke innblandet i politikken de store selskapene er innblandet i.
Vårt mål er å vinne billøp, og vi konsentrerer oss om det.
Velkommen til Silverstone, til det britiske Grand Prix i 1969
og et fullt hus i dag på tribunene.
Dagens startfelt omfatter verdensmesterne Denny Hulme,
Jack Brabham, John Surtees,
Graham Hill og toppteamførerne Jochen Rindt,
Bruce McLaren, Jacky Ickx, Chris Amon,
Piers Courage og Jackie Stewart.
Jeg ønsket alltid å være god i noe.
Jeg ønsker muligens å være bedre enn andre folk. Ikke vet jeg.
Jeg husker fra ung alder
at jeg ønsket å lykkes og gjøre ting bra.
Og dette har ikke endret seg. Jeg ønsker virkelig å lykkes.
Det har vært en tøff sesong, og Stewart har nå fire seire,
men Lotus-fører Jochen Rindt var raskere under trening
og er i beste startposisjon...
Du leder mesterskapet. Føler du presset?
Jeg prøver å fjerne presset og ikke bli overspent.
Jeg måtte bevisst fjerne alle mine følelser.
-Ingen panikk. -Tre minutter!
Jeg var helt nøytral.
Og når løpet begynner, er jeg helt rolig.
Jeg er iskaldt nøytral.
Her ligger din fordel, i din ro.
Rindt lager et enormt show
uten å la seg forvirre av den dyktig Stewart bak seg...
Noen tror de må tenke på seg selv som best
for å lykkes. Og at de kommer til å vinne.
Jeg har aldri tenkt det.
Folkene jeg kjørte mot...
Jeg ble alltid overrasket over at jeg kjørte raskere enn dem.
Han må kjøre på for å få kontakt med Rindt igjen.
Det er ikke annet å gjøre
enn å kjøre etter ham så fort Matraen klarer.
Jeg tenkte alltid at alle andre er bedre enn meg.
Og han er like etter ham der, han vil prøve å ta ham!
Stewart er tilbake i ledelsen...
Og jeg har alltid tenkt det.
Stewart tilbake i ledelsen igjen.
Og Stewart nå...
Rindt kommer inn, han er i vansker.
Jochen Rindt er i vansker. Han kommer inn på depotet.
Jackie, fem seire av seks og fem igjen...
-Hvor mange flere vil du vinne? -Så mange som mulig.
Det er fint å ha vunnet så mange, og jeg er takknemlig for denne.
Jeg har bare lyst til å vinne flere.
De fikk et enormt show,
ett av de beste Grand Prixene vi har sett på lenge.
Og en verdig vinner,
en mann som har fått 45 poeng i verdensmesterskapet.
Sir Jackie Stewart, det er vidunderlig å være her,
ved siden av din Matra 1969.
Jeg må spørre deg, føles det som for 50 år siden?
Ja, på en måte. Denne bilen er så spesiell for meg.
Jeg tror at når historien passerer, har folk et ønske om å se tilbake...
Mange gjør det fordi de gode, gamle dagene var vidunderlige.
Hei, det er godt å klemme. Det er en god ting.
Det lyser, og av sted bærer det.
Hamilton dekker kompisen, Leclerc inn som tredje fra Verstappen...
Jeg tenker ikke sånn.
Jeg tror i dag er bedre enn i går,
og i morgen kommer til å bli bedre enn i dag.
Og når jeg tenker tilbake,
er det vanskelig å gjenkjenne de fredelige årene i mitt liv så langt.
-Sir Jackie Stewart, OBE... -Jeg tror at de fortsatt er i vente.
Det er mulig at verdensmesterskapet i 1969
kan bli avgjort her i dag på Monza-autodromen.
Hvis Jack Stewart ender på femte plass eller bedre,
blir han verdensmester.
Ting var litt anspent. Folk ble litt på tuppa.
Men samtidig må man prøve å bevare roen.
Å prøve å gjøre det er virkelig vanskelig.
Jochen Rindt jakter desperat på sin første Grand Prix-seier
i den svært raske, men temperamentsfulle Lotus 49B,
selvsagt designet av teamleder Colin Chapman.
Enormt erfarne Jackie Stewart
som nesten bokstavelig talt er i stand til å skru seg ned
på begynnelsen av et løp, så han har tømt seg for alle følelser.
Omgangstonen i gruppen var virkelig perfekt.
Og vi ser dem nå, dere ser dem nå,
Rindt... Rindt går opp på andre plass...
Man måte vite sikkert hva alle gjorde
fordi man var i veldig nært selskap,
bare tommer fra hverandre iblant.
Ned til Vialone, 300 km/t,
faktisk fire biler sammen. De kommer bort til Parabolicaen.
Kan Stewart holde stand her? Siste runde, noen utfordrer.
Rindt går igjennom, Jochen Rindt tar ledelsen
i Parabolicaen i siste sving i siste runde.
Det må være... det er, det er over streken sammen,
og det er nesten dødt løp.
Det er Jackie Stewart, Rindt, Belloise og McLaren.
Jackie Stewart vant det italienske Grand Prix
fra Jochen Rindt med rundt en halv billengde.
Ingen har sett en avslutning i et billøp som dette!
Og dette gjør uten tvil Jackie Stewart til verdensmester
i 1969.
Han måtte avslutte på femte plass for å bli mester,
og han har faktisk vunnet løpet.
For fem år siden jobbet Stewart på foreldrenes verksted,
og han er nå Formel 1-verdensmester.
Det var en drøm.
Jeg kunne aldri ha drømt
at det kunne ha endt slik det gjorde.
Å, herregud!
Dette var begynnelsen på å innse at jeg var blitt verdensmester,
og ting skulle endre seg.
"Vær hilset Kong Jackie", som det het i Sports Illustrated.
Hils mr. Jackie Stewart velkommen!
Selv om han ikke er i Cassius Clay-klassen ennå,
kjører Jackie Stewart med markant stil til en ny tittel,
én av verdens rikeste sportsmenn...
Å ha vunnet verdensmesterskapet var for oss begge...
Vi har kommet langt, men jeg tror
jeg var veldig stolt av ham, men...
jeg tror at å være delaktig i det var verdt dramaet
med å oppleve alle løpene.
Men han klarte det.
Jeg strevde for å bli verdensmester.
Jeg utførte alle funksjoner.
...det er lett for deg å være negativt påvirket
ved å være i rampelyset.
Vi tar Today Show, New York Times, Ap...
Du får penger, du får alle slags ting kastet på deg.
Verdensmester Jackie Stewart, Dette er ditt liv.
Hvis det er en iboende svakhet i din karakter,
vil du gjennomskues.
...fra åpningen til flyplassen der jeg fløy til New York og Mexico.
Han må holde seg i aktivitet, han er arbeidsnarkoman.
Jeg syns det er... Det er livet som presser på
det jeg må gjøre. Det er ikke egoisme.
Folk du møtte, det var et sånt kaleidoskop.
Beatles, Stones, Frank Sinatra.
Elizabeth Taylor kom med oss til Grand Prix i Monte Carlo...
Det var ikke tid til å absorbere det uklare... til å reflektere.
Jeg flyr til Skottland for å besøke mine foreldre i 45 minutter
og drar tilbake med flyet til London.
Reagerer du ikke moralsk på det som skjer i verden?
Jeg kunne ikke peke på Vietnam på kartet,
og ikke noe annet heller.
Jeg ble godt betalt, og jeg måtte levere.
Jeg har aldri prostituert meg, og jeg føler at...
Men i den filmen er det en scene der håret ditt blir klippet av...
De prøver å projisere bildet av en moderne racerkjører
for sine formål, ikke for Jackie Stewart.
Det er å tillate dem å gjøre det de vil med din tilværelse!
I en viss utstrekning, og de betaler meg for å gjøre det.
-Du er villig til å selge den? -Ja.
Du mener moral og prinsipper?
-Nei, nei. Hør her... -Du selger deg selv.
-Nei! -En film om Jackie Stewarts liv.
Er ett av de viktigste aspektene ved ditt liv håret ditt?
Da vi gikk, fortalte jeg deg om ham,
den tyske kommentatoren.
Han kommer hver gang med et enda dummere antrekk.
Ok?
Noen sier det samme om meg.
Gjennom hele min karriere som racerkjører
og suksessen jeg oppnådde der,
beholdt jeg en hemmelighet.
Jeg kunne verken lese eller skrive.
Jeg kunne skrive signaturen min bare fordi jeg øvde meg,
om og om igjen.
Jeg kan ennå ikke skrive eller lese rett.
Jeg kjenner ikke alfabetet.
Jeg bløffet.
Man finner måter å unngå
å måtte skrive noe
eller å måtte lese noe.
Du finner ulike måter med
å få folk til å ordne opp for deg.
"Hva sa du igjen? Les det høyt for meg."
Jeg var god til det.
-Jackie! -Jackie!
Når 70-årene raskt nærmer seg, blir han et idol, en popstjerne.
Mange takk!
Og ikke glem kona Helen.
Hun er også med på det.
Vi var i høyeste grad "dagens par" den gangen.
Det var fint å være trendy og en kvinne av sin tid.
Jeg føler at jeg burde se mer ut som en kjæreste enn...
en veldig sedat kone.
Hva får du ut av den store hårdebatten?
Burde han beholde håret langt? Det er et stort...
samtaleemne for øyeblikket.
-Og hva syns du? -Jeg oppmuntrer ham til å gjøre det.
Det er min skyld at han gjorde det.
Han har alltid likt å kle seg pent, men da jeg traff ham,
kledde han seg stygt.
Han mente han hadde god smak, jeg syntes den var gammeldags.
-Skal vi ha denne enkel, eller... -Det er opp til deg.
Men det er en alvorlig side ved Stewarts image.
Den tidligere bilmekanikeren som forlot skolen som 15-åring,
representerer nå flere store selskaper,
i tillegg til å reklamere for sitt eget merke.
Hans kommersielle aktiviteter kan være et glimt av fremtiden,
sportstjernen som millionær?
Opptredener, promoteringer, og bli betalt.
En lang vei opp fra verkstedgulvet.
Hvert år tjener Stewart ca. 200 000 pund i sveitserfranc med lav skatt.
Han er dermed Europas nest høyest betalte sportsmann.
Høyest? En tyrefekter.
Skatteprosenten min i Storbritannia var 93.
Så vi flyttet til Sveits.
Jeg ville ikke forlate Skottland, men skattefolkene mine sa:
"Skulle noe skje deg, har du ingen kapital
som er stor nok til å forsørge Helen og to barn
hvis du ble enten kritisk skadet eller drept."
Og samme kveld, på lørdag, må jeg fly tilbake til London.
-Hvor gamle er de nå? -Mark er to og et halvt.
Og Paul blir fem 29. oktober.
-Forstår han risikoen? -Å, nei.
-På ingen måte. -Er du sikker på det?
Nei, jeg kan ikke være sikker på det fordi...
Jeg husker da Jochen krasjet,
i Barcelona, og...
Paul så krasjet på tv.
Og han sier: "Onkel Jochen krasjet."
"Vet det", sa jeg. Han sa: "Onkel Jochen fikk vondt i hodet."
"Ja", sa jeg. Han sa: "Han falt ut av racerbilen sin."
Han sa: "Du er vel forsiktig?
Du vil vel ikke falle ut av racerbilen din?"
Velkommen til Formel 1- verdensmesterskapet i 1970.
Motorsport var så utrygg da
fordi uansett hvilket aspekt ved Formel 1 du så på,
var det farlig i seg selv.
Jeg ser ikke på min motorsport som noe modig.
Jeg er slett ingen modig mann, jeg er snarere feig.
To ganger i året, når jeg dro hjemmefra til Nürnburgring
og til Spa,
lurte jeg bevisst på om jeg kom tilbake.
Bilene var farlige, praktisk talt mobile bensintanker
med en motor festet til én side og en fører til den andre.
Det var ingen gjerder eller sperringer,
ingen avkjøringsområder. Det var trær, telegrafstolper, publikum
eller piggtrådgjerder for å hindre kyrne
i å gå på veiene eller på banen.
Det var patetisk.
I de siste årene har det vært en stygt antall dødsofre. Jim Clark,
Bruce McLaren, Piers Courage...
Vi drepte folk den gangen, som ti-for-en-penny.
...Ludovico Scarfiotti, Lorenzo Bandini, Mike Spence...
Så jeg gikk hardt ut
for å få til bedre sikkerhet i motorsporten,
særlig i Formel 1.
Jackie bestemte seg for å gjøre noe med det
på en tid da motorsport
ble betraktet som en gigantisk machosport.
Vi fikk stengt Spa-Francorchamps og Nürnburgring,
de to store racerbanene i verden.
Holdningen var da: "Hvem er denne pysa Jackie Stewart
som går rundt og sier at billøp burde bli tryggere?
Kom deg ut av kjøkkenet om du misliker varmen."
Jeg pleide å tenke at ingenting ville skje med Jackie,
men nå har det skjedd så mange ganger.
Jeg kjørte rett frem i S-svingen og hoppet ut av tredjegir.
-Du vet... du må... -Jeg innser nå at det kunne skje...
Jeg gjorde det to ganger. Jeg kjørte nesten rett inn på stadion...
Jeg tror han tenkte at han var...
Han regnet ut at hvis du overlevde statistisk sett i fem år,
gjorde du det, var det sjanse for at du ville bli drept.
-Det meldes om en ulykke... -Førernes holdning var:
"Sånn er det bare, og vi gjør det."
...bekreftet at Piers Courage, 28 år gammel...
Fordi de ville mer kjøre løp
enn de var bekymret for å bli drept eller lemlestet...
Jeg vil ikke kjøre løp i all evighet, det er sikkert.
Jeg antar at jeg en dag må tenke på å gi meg.
Men jeg vil ikke gjøre det nå. Jeg vil ikke slutte.
Er man i rampelyset, blir man holdt øye med.
Og noen av journalistene ønsker å grave dypt.
Jackie Stewart, New York City, 12. april.
Jeg frykter alltid at de oppdager at jeg ikke kan lese og skrive.
Jeg leser knapt aviser i det hele tatt.
Jeg leser aviser om noe som...
-Skygger du unna å lese dem? -Nei, nei.
Den siste boka jeg leste var...
Jeg pleide å lese mange bøker. Jeg pleide å lese dem på fly.
For når du tilbringer så mye tid på et fly,
må du lese bøker...
Men jeg bløffet,
for jeg var redd for at folk skulle oppdage det.
Jochen var den eneste jeg virkelig måtte konkurrere mot.
Han er en god venn av Stewart, men Rindts Lotus...
Han var den eneste jeg hadde stor respekt for som racerkjører.
Virkelig stor respekt for.
Lotus var den raskeste bilen på banen.
Colin Chapman var et geni til å få ting til å gå raskt,
men ikke alltid pålitelig.
Og ikke alltid trygg.
Men å få fornuft inn i Chapmans hode er umulig.
Jeg har aldri stolt på Lotus.
Er det en forretningsforbindelse?
ja, ren forretning.
Jochen hadde vunnet den franske og den nederlandske og Monte Carlo.
Jeg er ærlig talt ikke helt i utakt.
Jeg har sett mitt verdensmesterskap og sett det forsvinne,
men jeg vet at det er ingenting jeg kan gjøre med det.
Jeg ønsker det igjen, men vet at jeg ikke kan gjøre det i 1970 fordi
Lotusen er for god.
Jochen er en veldig talentfull fører
som jeg virkelig liker å konkurrere med.
Vi er naboer, bor 300 meter fra hverandre.
Helen og Nina er veldig gode venner,
tilbringer mye tid sammen. Barna våre leker sammen.
Nina er min beste racingvenn. Vi elsker å gjøre ting sammen.
Og hun bor like borti veien...
Hun er en nydelig dame, veldig vakker.
Alle menn løper etter henne.
Jochen er en tøffing... en hardhaus, men en veldig god venn.
Sveits er en trygg havn for Stewart-familien.
Men hva føler fru Stewart om ektemannens materielle suksess?
Materielle ting betyr ikke så mye for meg som i begynnelsen.
Jeg trodde det ville bli fantastisk å ha alt.
Men når man kan få alt,
setter man pris på de små tingene i livet,
som å være sammen med barna, og at Jackie og jeg er sammen.
Det får oss til å sette pris på det vi har.
De beste dagene i livet har vært med barna.
Det er de fortsatt.
Jeg får denne enorme følelsen av
glede sammen med barna og Helen.
Jeg tror at dette er grunnen til at Helen og jeg
virkelig har hvetebrødsdager.
Vi er veldig forelsket i hverandre.
Vet dere to hvor dere skal?
Jeg vet ikke hvor vi skal. Det er ikke et virkelig liv...
Det er et eventyrbokliv.
Det er ikke et liv som vil vare evig.
Var du på banen da han hadde et uhell på Spa?
-Var du der da? -I 66? Ja.
Etter det løpet drømte jeg om folk som stakk hodene inn i ild...
-Hendene? -Hodene.
Bare lå i ilden. Det var grusomt.
-Er det borte nå? -Å, ja.
Men på den tiden gikk vekten min ned seks kilo.
Og jeg er ikke akkurat overvektig.
Du kan tenke deg hvordan jeg så ut.
Paul? Hva skal du bli når du blir voksen? Vet du det?
-Brannmann. -Hva for noe?
-Brannmann. -Brannmann?
-Vil du bli det? -Ja.
-Er du sikker? Bra. -Ja.
Om du nettopp har kommet,
velkommen til Monza og Italias Grand Prix 1970.
Ettermiddagens treningsøkt...
Italienerne er utrolige. De følger deg overalt...
Alltid et utrolig skue med folk.
Du må selvsagt skrive autografer,
i alle fall noen av dem, du kan ikke skrive alle.
Du går igjennom som om du er oksen på vei til arenaen,
du er ikke tyrefekteren, du er oksen.
og de er virkelig glade for å se deg.
Du er en større favoritt enn matadoren.
Jochen Rindt leder for øyeblikket mesterskapet,
og kona Nina er også med oss denne helgen,
så det er familiært her på Monza.
Som kone er du alltid i depotet,
og du ser ikke stort av det som skjer på banen.
Treningen er nå i full gang.
Og vi har 27 biler som konkurrerer om 20 plasser i morgendagens felt.
Ken kommer bort til meg og sier: "Jochen hadde et uhell."
Jackie kom bort til meg og støttet meg...
Og jeg skjønte ikke i det hele tatt hva som hadde skjedd.
Nina skulle gå til ambulansen, Noen kom bort til oss
og sa til henne: "Du må ikke gå dit."
Og én av mennene fortalte meg at Jochen var død.
Jeg tror at Jochen kanskje var
min beste venn i motorsporten.
Han var en fantastisk fører og...
Dette er en viktig kunngjøring:
Banen er nå gjenåpnet. Treningen vil fortsette en stund
og slutter 18.30, halv sju lokal tid...
Ken sa: "Kom deg inn i bilen. Skynd deg. Best du kjører raskt,
før denne økten ender. Du har bare ti minutter på deg."
Mekanikeren spente meg fast.
Og så begynte jeg å gråte.
Jeg kjørte fire runder.
Og på min siste runde
fikk jeg den raskeste tiden jeg noen gang hadde hatt på Monza.
-Hvordan har du det nå? -Jeg kan bare ikke forstå det.
Det er helt hinsides meg. Jeg forstår ikke
hvordan han kunne kjøre raskest når han følte seg sånn.
Jeg tror det må ha vært...
den verste dagen i mitt liv.
Du skjønner,
motorsport er dumt når jeg ser...
sorgen og tristheten og...
smerten den forårsaker hos folk jeg kjenner.
Så mange minner og tenker på Jochen.
Hva Jochen ville være og hva han ville gjøre.
Det han mest ønsket å være var verdensmester,
noe han aldri visste eller aldri...
fikk leve lenge nok til å vite at han ville bli verdensmester.
Jackie og Helen har begge vært fantastiske.
Jeg er veldig takknemlig, og jeg elsker dem begge for det.
Det er ikke lett for en racerførers kone.
Det er ikke som det ser ut til. Det er mye i det skjulte.
Enten det er dine følelser eller hva du tenker.
Det lyder, virker og ser glamorøst ut,
men det er faktisk noe helt annet.
Det er en alvorlig sak.
Førere og Formel 1-ledelsen
samles ved startlinjen til en spesiell samling.
Det er skotskrutet for F1-legenden Sir Jackie Stewart,
til feiring av hans 80-årsdag.
Ingen eller intet er uerstattelig.
Det er dessverre sannheten.
Da vi så Jim Clarks død,
tenkte vi at det aldri ble det samme.
Da vi så Ayrton Sennas død,
tenkte vi at det aldri ble det samme.
Det er det samme.
Livet fortsetter.
Da François Cevert kom, var han annerledes.
Jeg så faktisk denne unge føreren
som hadde et klart talent, men hadde en enorm
appetitt på å lære.
Og en enorm mengde energi med ønske om å levere.
Men han var nesten for stilig til å være racerkjører. Huff!
Hvorfor skulle man ønske seg en sånn?
"Kan han være en seriøs racerkjører og se sånn ut?"
Du sier først rundt hårnålsvingen, først til venstre ved hårnåla?
Jeg fortalte François alt.
Han visste mer enn noen annen teamkompis noen gang ville få vite.
Alle lytter, Helmut.
Alle mine hemmeligheter, Helmut.
Og Jackie er så bra
til å analysere bilen. Han leser bilen så bra.
Men når flagget går ned,
har han alltid en veldig lett bil å kjøre.
Han må ikke kjempe med bilen
fordi bilen ikke runder svingene så bra.
Han klarer alltid å fikse bilen, så den er lett å kjøre.
I fjor var du enda mindre nervøs
-før løpet... -Ja, det stemmer.
Du var ganske avslappet i fjor.
Som jeg sier igjen, Jackie er den som påvirker meg.
Han er nervøs denne morgenen. Jeg føler det.
Jeg så en reportasje i én av avisene i forrige uke.
Det var Jackies liv med meg.
Og nederst
var fem av våre nærmeste venner som hadde blitt drept.
Jeg innså plutselig at disse fem menneskene
er de nærmeste menneskene vi har møtt innen motorsporten.
Og det er ingen igjen i motorsporten hva oss angår.
En nydelig start av Stewart...
Er du bekymret for hennes evne til
-å holde dette under kontroll? -Slett ikke.
Nei, det jeg mener er
at jeg antar at hun muligens lagrer alt dette.
-og det kan komme ut en gang. -Kanskje,
men hun har en enorm karakterstyrke.
Hun er sterkere enn meg.
-Hun er mye sterkere enn meg. -Hvordan er hun sterkere enn deg?
Hun ser de viktige tingene i livet.
Jeg respekterer henne for det.
Hun lar ikke følelsene automatisk ramle ut.
Respekterer du henne på samme måte som du respekterer deg selv?
Jeg tror Jackie var lykkelig. Jeg var sånn
fordi hvis jeg gråt hvert femte minutt som enkelte jenter,
noe jeg forstår... Men du må være sterk for Jackie.
Her kommer han, flagget er klart.
Jackie Stewart vinner Monaco Grand Prix for Tyrrell.
Jeg tror på flaks. Man trenger flaks.
Alle gjør det, men jeg tror ikke på uflaks.
Har du stadig uflaks er du ikke bare en uheldig person.
Du gjør ting feil,
og du må erkjenne det.
Ville du gamble overhodet?
I Monte Carlo går jeg på kasinoet. Kanskje kvelden etter løpet.
Alt jeg spiller for er 25 dollar.
-25 dollar? -Det er alt.
-Din gjerrigknark. -Ja!
-Er du virkelig gnien? -Hva pengespill angår,
ville jeg ikke satse på noe jeg ikke forstår.
-Din fordømte gnier. -Du har helt rett. Jeg er det.
Hvorfor skulle jeg satse mine penger på noe jeg ikke forstår?
Problemet er, Roger,
når jeg er helt... Jeg har i tankene en viss...
holdning til bilen.
Den hopper ut av gir,
og det er vanskelig å komme inn, og når hele greia rister...
Det er en mekanisk happening.
Det bygger seg opp, og det er ikke i gummilistene.
Jackie har vansker med å kommunisere med skriving og skrevne ord.
Men han har slett ingen vansker
med å kommunisere muntlig.
Jeg lærte å kommunisere, jeg lærte å forklare
hvorfor en bil gjorde dette i stedet for dette.
Det tok meg kanskje lengre tid å forklare enn for folk flest,
men det var trolig mer livaktig, for jeg prøvde hardere.
Jeg følte til å begynne med at det var ingen bremser foran.
Jeg kunne tråkke inn bremsen til det ble hull i foten min.
Jeg var en pest og en plage.
Folk vil si: "Jackie maser om og om igjen om dette."
Det er fordi jeg tviler på at de har forstått det.
Og selvsagt ofte fordi de har det.
...koble inn femte, og til slutt begynner den, men ikke andre.
Jeg kan si at jeg kunne stille meg inn på mekanikere og ingeniører.
og jeg respekterte dem for det de gjorde
og forsto kvaliteten ved arbeidet deres.
Mine mekanikere var bedre til å gjøre det de gjorde
enn jeg noen gang var med det jeg gjorde.
Derfor lever jeg i dag.
Vi forstår at noen av førerne
er bekymret for banedekkets sikkerhet.
Det kommer flere oppdateringer om situasjonen...
Ordet sikkerhet treffer en bar nerve hva meg angår
fordi sikkerhet var en dum spøk. Det var ingen sikkerhet.
Sløyfene var farlige, og de medisinske fasilitetene var...
enkle, for å si det mildt.
Med én time igjen til banen åpner,
blir det foretatt en inspeksjon ledet av Jackie Stewart,
en fører med sterke meninger om motorsport-sikkerhet.
Problemet er at de har visst i ni måneder at løpet vil skje.
og de har valgt den siste uka til legge nytt dekke på banen.
Jeg vil bare forvisse meg om at
hvis vi trener, og dekket brytes opp,
vil løpet bli avlyst.
Vi vil ikke ha mer vrøvl om at de vil reparere veien.
Vi må erkjenne at motorsport aldri vil bli helt sikkert.
Målsettingen innen motorsport, eller min målsetting,
er kanskje å fjerne de unødvendige faremomentene.
Mange i dag syns at motorsport burde være farlig.
Nesten gladiatorpreget.
De motsetter seg sterkt Stewarts sikkerhetskampanje.
Stirling Moss trodde ikke at det var vår jobb å gjøre det.
Han trodde at vi måtte ta sjanser.
Han var alltid en god venn, men vi var uenige om sikkerhet.
Dette er noe der Jackie og jeg ikke er helt enige.
Jeg tror vi må bebreide ham
svekkelsen av enhver skikkelig sløyfe.
Jeg tror at bilrace trenger et fareelement fordi
for meg er det som å koke noe uten å bruke salt.
Den virkelige aromaen kommer frem med faren.
Førersikkerhet er én ting, men Jackie Stewart har øyet
på et større bilde.
Hvis vi ikke er noe mindre enn fullt ut ansvarlige,
kunne vi miste denne sporten.
Og hvis vi ikke holder vårt eget hus i orden
ved å demme opp for ulykker innenfor banens begrensninger, uten
måte Gud forby det, uten at det rammer tilskuerne.
Vår største risiko er at det skjer.
Hva meg angår, trenger jeg nå... Du kan sette deg i en bil om du vil.
Det er 25 biler her. Du kan ikke skjære dem alle over én kam.
Du må kjøre 40 runder.
Stewarts strev begynner å bære frukter.
Ikke minst med det topp moderne, mobile legesenteret.
Jackie er en enormt besluttsom,
oppriktig fyr, og han har riktignok i samarbeid med andre folk
gjort Formel 1 uendelig mye tryggere enn den noen gang har vært.
Det blir aldri trygt,
men at det er så trygt som det er nå skyldes bare ham.
På den tiden var Jackie sjelden hjemme.
Jeg hadde Paul og Mark hjemme, så derfor var det ganske slitsomt.
Jackie var en hengiven familiemann,
selv om han ikke har tilbrakt tiden slik han hadde lyst til.
Når han dro hjemmefra, lurte han alltid på om han kom tilbake.
Noen av dem kom ikke hjem igjen, og de hadde barn.
Paul kom en dag og sa: "Når kommer pappa til å dø?
Alle guttene på skolen sier at pappa kommer til å dø,
fordi alle racerkjørere dør."
Jeg ser dette, og jeg føler virkelig...
Jeg føler at de er veldig nær meg.
-Én... -To...
Men du tar deg sammen og fortsetter.
Og jeg er pokker ta absolutt sikker på
at dette koster deg med hensyn til forholdet til kona di.
Jeg tror at problemet med folk som deg
og de andre såkalte intellektuelle i Amerika,
er at de tilbringer halve livet med å analysere seg selv
i stedet for å nyte det.
Jeg skjønner, livet er i hovedsak en gladsak...
Det har noen triste øyeblikk i seg.
Jeg har trolig sett mye mer enn deg.
-Utvilsomt. -Men jeg har sett mye av det, gutt,
og jeg har sett mye av livet.
Og ved å se mye av livet kan jeg forstå det.
Trolig langt mer enn visse folk.
Du uttrykte deg sånn overfor meg for tre år siden:
"Når du kjører racerbil, er du mer oppmerksom på egen dødelighet.
Du elsker ungene og kona mer
fordi du vet at du kan være død om en uke."
Når jeg virkelig er i form,
fjerner jeg følelser helt.
Jeg fjerner den bevisst.
Og når jeg ser en sving komme mot meg,
ser jeg den svingen i sakte film.
Ting raser ikke forbi deg i en enorm røre.
De er krystallklare.
Hele ditt system, hele din fysiske kropp,
er så målbevisst.
Det er en slags forgiftning.
Det er som om noen er rusa på stoff.
Jeg fløy med jetfly frem og tilbake over Atlanteren
til verdensmesterskapet i Europa og verden forøvrig.
Can-Am-mesterskapet gikk fra juni til slutten av oktober.
Når Jackie Stewart går til verks, er det få i verden
som kan matche hans kjørestil og ferdighet.
Og akkurat nå er Jackie Stewart i sving.
Jackie Stewart er nå Formel 1- verdensmester for andre gang.
Der feirer han
med lagkamerat François Cevert og teamsjef Ken Tyrrell.
VERDENSMESTER 1971
Jeg vet at Jackie vil fortsette og sette alle slags nye rekorder.
Dette er bare hans andre verdensmesterskap.
Han har satt en ny standard i motorsport, en ny topp, og...
noe alle kan strebe etter.
Men, for Guds skyld, ikke prøv.
Jeg er Jackie Stewart. Bilene jeg kjører koster...
Getty Premium selges for mindre enn de fleste andre.
Goodyear G800 Supersteels... ytelse som varer...
Capri... den sexy europeeren...
La oss snakke om penger. Du tjener mer penger enn...
de fleste førerne, jeg mener...
-Ja, jeg tror det. -Hvorfor?
-Folk syns jeg er verdt det. -Hvorfor?
Det er mer enn å kjøre en bil.
Det dreier seg om reklamevirksomheten jeg har og...
måten jeg kan fremlegge og sette opp en avtale
som kan være bedre enn noen andre.
Jeg er usikker på om han liker racing,
eller om han liker det faktum at han tjener mye penger.
Jeg forstår det aldri helt. Jeg har aldri spurt ham.
I desember var jeg så utslitt av å gjøre for mange ting.
Jeg kunne ikke motta mitt verdensmesterskap.
Det var mitt andre VM, og jeg sendte Helen i stedet.
Jeg var bare så uttømt.
Jeg følte meg fortsatt utrygg.
Jeg visste at jeg ikke var så dyktig som folk trodde jeg var.
Jeg kunne fortsatt ikke lese, og jeg kunne ikke stave.
Helen visste det ikke.
Hun visste det ikke. Jeg bløffet.
Ingen visste det. Det var en vel bevart hemmelighet.
Seierens sitring,
nederlagets smerte.
Jackie Stewart er nok en gang med oss igjen,
verdensmester-racerkjører og vår ekspert på sporten...
Jeg begynte å bli et fast innslag
på ABC Wide World of Sports, et vellykket, amerikansk program
med et stort publikum.
...fullt av spenning, Det er innbegrepet av glamour.
Det er fargerikt, det er spennende. Det er alt vi ønsker.
Problemet var at jeg fikk vansker med å lese på tekstskjermen.
Så jeg måtte bløffe.
...tre av dem her og fire...
Jeg lærte replikkene på forhånd for å få det til å funke.
...for å observere og kommentere, verdensmester Jackie Stewart.
Keith, Alfa Romeoen er det som kalles en sportsprototype.
Det er en svært spesiell bil...
Det var mange forberedelser,
men til slutt syntes det å fungere.
MANDAG
Jeg lagde 25 programmer ett år for ABC Wide World of Sports,
og det var ett av de årene da jeg dro 43 ganger over Atlanteren.
Men Atlanterhavsreisingen viste seg å være litt for mye for ham.
Det er ikke den selvsikre Jackie Stewart vi er vant til å se.
Han har alt droppet ett løp på grunn av helseproblemer,
og Ken Tyrrell må være bekymret for sin stjernekjører, særlig...
Jeg fikk et blødende sår på tolvfingertarmen.
Jeg hadde indre blødninger, og alt gikk på halv tolv.
Der kommer Colin Chapman...
...og det er Emerson Fittipaldi, En superb kjøring...
Lotus-teamet får stor innvirkning på 1972-sesongen
med sin strålende, unge brasilianer.
Jeg lå i en veldig sterk posisjon, og vi hadde mange løp
der vi konkurrerte innbyrdes.
Han vant, jeg ble toer, eller jeg vant, han ble toer.
Du vet, jeg visste at jeg kjørte dårlig,
jeg forbannet meg selv for å ha det for travelt.
Fittipaldi er nå verdensmester i Formel 1 i 1972.
Den yngste mester noen gang.
Det er mitt første verdensmesterskap.
Jackie mislikte visst tanken på Emerson.
Emerson Fittipaldi, verdensmester, 61 poeng.
Andre plass, Jackie Stewart på 45.
Når du driver med sport, vinner eller taper du.
Det viktige er å vinne.
Jeg vet ikke hvor ofte jeg har endt på andre plass.
Jeg kunne ikke si deg det,
for det spiller egentlig ingen rolle.
Hva jeg enn gjør, prøver jeg hardere.
Det skjer fortsatt i mitt liv, helt til denne dag.
God morgen.
Står til? Godt å se deg tilbake.
Hei! Se på deg!
Jackie er én av verdens beste kjørere.
Men jeg ønsker fortsatt å gjøre ting i mitt liv.
En svært nær venn av meg.
Og iblant gjør jeg det altfor entusiastisk.
Det er den eneste måten jeg vet om. Eneste måten jeg har oppnådd noe
og fått suksess.
Det tar deg hjemmefra.
Helen er drittlei,
men hun vet at jeg gjør jobben min.
Iblant sier hun:
"Hvorfor fortsetter du med dette?"
-...for Forden skyldtes det motoren? -Ja.
Jeg gjør det fordi jeg føler meg fullbyrdet.
Jeg vil ikke fjerne det som er Jackie Stewart.
Jackie Stewart, én av hovedpersonene innen motorsport...
Dette er det andre Formel 1-løpet i 1973,
og Interlagos er vertskap for det første brasilianske Grand Prix.
Regjerende verdensmester, Emerson Fittipaldi,
-og Jackie Stewart. -Emerson! Emerson!
Emerson var en stjerne fra Brasil og en tøff konkurrent.
Det var veldig på mote å ha kinnskjegg den gangen.
Jeg sa: "Hvorfor ikke? Jackie har kinnskjegg, og han kjører raskt.
Jeg må ha et større for å kjøre raskere enn ham."
Emerson! Emerson!
Nok en gang, den kjente feiringen.
Fittipaldi tar flagget. Den lokale gutten har klart det,
og Interlagos elsker det.
Hva syns du om Emerson som fører?
-Hvem? -Emerson Fittipaldi.
Fyren som vant verdensmesterskapet.
Å, ja!
-Lotusen er ikke til å stanse. -Han kjørte et glimrende løp.
Beklager at jeg ikke kunne yte mer motstand.
Fem løp vunnet så langt,
tre seire til Fittipaldi og to til Stewart.
Trening pågår på Zandvoort i denne viktige helgen...
Fittipaldi i Lotusen, Stewart i Tyrrellen.
De har tre seire hver,
men Stewart leder med ett poeng. Begge teamene er selvsagt...
Det føles som om gass-spjeldfjæren ikke er sterk nok, hva?
Svarte, Ronnies motor er tøff som faen.
-Hvor er Emerson? -Han krasjet stygt.
Å, nei! Å, nei!
Hvor? Hva skjedde?
Han krasjet stygt inn i autovernet.
Fittibaldis bror.
Kona hans.
Tegn til lettelse overalt.
Vi vet ennå ikke omfanget på Emersons skader
eller hvordan dette kan påvirke kampen om mesterskapet...
Men løpet begynner om kort tid.
En bil har kjørt ut i Panoramabocht.
Vi vet nå ikke om det fortsatt er en mann inni.
Jeg besøkte nettopp krasjstedet.
Mannen er død. Det var et grusomt syn.
Jeg vet sikkert at det var Robert Williamsons STP March.
Williamson er død, Ingen æresrunde, stille presentasjon...
Ta den.
Jackie Stewart er nå ti poeng foran Fittipaldi,
og en stor gratulasjon til James Hunt og Hesketh-teamet.
Dette er James Hunts fjerde Grand Prix, en stor prestasjon...
Jeg tror han syntes at det begynte å bli litt dumt.
Og jeg tror han gjorde opp status for livet sitt da.
Her var jeg helt på høyden av mine ferdigheter, mine evner.
På høyden av min inntjeningsevne.
All smigeren som fulgte med.
Og jeg fikk ikke mye ut av det.
Jeg fikk snarere negativitet enn positivitet.
Det forvirret meg. Det var da jeg bestemte meg for å gi meg.
Han ønsket ikke at det skulle bli kjent
fordi han ikke ville at Helen skulle telle ned,
bare fem til, bare fire til, bare tre til.
Hun ville ventet på det siste løpet med stigende spenning,
for å se det avsluttet, om du vil.
Og...
det var ganger da jeg ville si til Jackie:
"Slutt." Men jeg gjorde det ikke.
Jeg sverget på aldri å gjøre det. Og jeg har aldri gjort det.
Har du noen gang hatt dårlig samvittighet for
det livet du utsatte Helen for?
Ja visst. Absolutt.
Det er en egoistisk bransje, og jeg har dårlig samvittighet.
På toppen av min karriere
visste jeg at jeg var en egoistisk, selvsentrert person,
og verden måtte kretse om mitt liv.
Hvis du setter den i tredje gir...
Familien, kona, forretningsforbindelsene,
teamet, mekanikerne, designerne, Ken Tyrrell,
de måtte alle tilpasse seg det Jackie Stewart ønsket.
-Har du lyst på en omgang? -Ja.
-Jeg har racketen min. -Den er bra.
Vi har snakket mye om din mann, Helen, men...
hva med lagkompisen? Hvordan trives du med ham?
-François? -François, ja.
Han er fin å være sammen med. Han elsker familien min
og Jackie. Vi trives godt sammen.
Er han ikke en sprek, ung mann?
Han har alltid jenter som kommer
og prøver å bli kjent med meg, så de kan bli kjent med ham.
Dette var François som ikke kysset meg i det hele tatt, bare...
tøyset. Jeg syns det er morsomt fordi Jackie...
Han kunne ikke ha brydd seg mindre.
Han visste at han var trygg.
Det var ikke alvor.
Vi er glade for å se Emerson Fittipaldi tilbake på startstreken.
Han er i 14. posisjon, langt bak Stewart og Peterson,
med Ickx og François Cevert i den andre Tyrrellen, like bak...
Fem, fire, tre, to...
Jeg holdt ingenting unna François. Ingenting!
Fortell meg om din opplæring som fører.
Det er veldig enkelt. Jackie sto for all opplæring.
Jeg var det man kunne kalle en villmannfører.
Jeg kjørte som faen. Jeg tenkte ikke på det jeg gjorde.
Og Jackie stanset alt det og lærte meg
hvordan du må analysere en bil, hvordan du må tenke når du kjører,
hva slags blikk du må ha.
Stewart vinner i Tyskland sin 27. Formel 1-seier,
det meste som noen gang er vunnet av en fører,
og passerer avdøde Jim Clark som hadde 25...
François hadde en enorm lyst til å lære...
For meg var det fint
fordi jeg var sammen med én som jeg kunne formidle noe til.
Og han var kjapp.
Jeg sa til Ken etterpå: "Du vet...
Jeg tror virkelig at François kunne ha slått meg i dag."
Jackie er maestroen for meg. Han er den eneste,
kanskje i verden, som kan gjøre et helt Grand Prix med 60 runder,
to timers kjøring, uten å gjøre én feil.
Men jeg tror jeg er like rask som Jackie på én runde.
Hva betyr det? Hva må du gjøre for å slå ham?
Unngå å gjøre noen feil.
Og én stor, François!
Jackie Stewart virker nå uslåelig i kappløpet om mesterskapet.
Han ha 60 poeng, etterfulgt av Cevert på 45,
Fittipaldi på 42.
François visste ikke at jeg ga meg.
Han var den opplagte teamlederen det neste året.
François! François! François!
Ved hvert løp jeg dro til det året tenkte jeg:
"Jøss, her skal jeg aldri kjøre mer."
Jævla kork!
Alle disse stevnene ble veldig fokusert i tankene mine
som siste gang jeg skulle gjøre det.
Det var den søte tiden.
Den siste svingen kommer til syne, og Stewart har klart det!
Jackie, hei!
Han er nå verdensmester i 1973!
To Grand Prix gjenstår i Canada og USA.
I løpet av de to ukene før Grand Prix i Amerika
dro vi til Bermuda.
Og Jackie hadde dratt for å spille golf.
Vi bare lå der
og diskuterte om Jackie ville pensjonere seg.
Jeg sa: "Pensjonerer han seg, blir du nummer én uansett."
"Jeg håper det", sa han.
"Jeg vet ikke."
Han pleide å spille en god del piano,
og han pleide å spille denne vidunderlige Beethoven-låten,
"Pathétique".
Han ertet meg alltid med den musikken
fordi den alltid opprørte meg fordi jeg elsket å høre ham spille.
Da vi dro derfra, var det...
jeg vet ikke... Jeg hadde en merkelig følelse da jeg dro.
Mine damer og herrer, om dere vil,
kan dere nå røyke, vennligst bare sigaretter. Takk.
Pussig nok sa François til meg den dagen:
"Hvis noe skjer med meg..."
Han trodde ikke på liv etter døden hvis du dør. Da er det slutt.
Jeg sa: "Jeg tror du tar feil. Jeg er sikker på at det er noe.
Det kan ikke bare være ingenting."
Så han sa: "Jeg skal si deg noe.
Den som dør først, kommer tilbake og gir et tegn."
Ser du trofeet? Det kreves mye for å vinne det.
Riktig, rull den rundt!
Tester 1,2,3. Tester 1,2,3, Walkins Glen...
Mr og mrs Edsel Ford, vennligst gå til Ford Motor Company-kontoret,
som ligger på venstre side av...
Kona mi Cynthia og jeg skulle møte Jackie og Helen.
Vi ankom tidsnok til trening, og...
Alle var i godt humør.
Det var en veldig festlig helg.
Da jeg nærmet meg det som skulle ha vært
mitt siste løp, i mitt Grand Prix nummer 100,
var jeg ikke gira, nervøs eller spent på det.
Det var slutten på en lang sesong.
Jeg hadde sikret meg VM.
Og jeg hadde en flott følelse
om at karrieren min hadde kommet til en avslutning.
Etter morgentreningsøktene har Ronnie Peterson den raskeste tiden
med ett minutt og 30,6 sekunder...
Før den siste treningen sa Ken til meg:
"Den største gesten du kan gjøre i ditt siste Grand Prix,
selv om du leder,
ville være å rykke tilbake og vinke François gjennom
og la ham vinne."
Jeg sa: "Det er mye å be om. Mitt siste Grand Prix?"
Jeg sa: " Du må la meg fundere på det."
Stewarts teamkompis, den 29 år gamle franskmannen François Cevert,
har hatt en enorm sesong så langt.
Han kolliderte med Jody Scheckler for to uker siden på Mosport,
men han er tilbake i bilen denne helgen...
Jeg kan ikke være gladere. Alt jeg gjør
i motorsport, nyter jeg.
Alt fordi det er min lidenskap.
Jeg gikk da til depotet. Jeg tok frem støvlene og alt.
Han så opp, og han kjører... før han slo visiret ned...
Den siste treningsøkten begynner nå
og fortsetter de neste 30 minuttene...
Det var skrot over hele banen. Store biter,
men tydelig blåfarge.
Jeg gikk bort til bilen som fortsatt dampet røyk.
Og François er i bilen.
Og... det var bare et grusomt syn.
Det var bare...
Brutaliteten var så ille.
Herregud, det...
Det plager meg fortsatt i dag.
Jeg tenker ofte på ham.
Vi hadde lange samtaler, François og jeg, om døden og...
hva som skjedde om det var et liv etter døden.
TIL MINNE OM FRANÇOIS CEVERT
Jeg sa: "Om noe skjer, kommer du tilbake og sier meg det."
Og det gjorde han.
Jeg vet at det er et liv etter døden.
Det er faktisk alt jeg har om det spesielle emnet.
Jeg er ikke én av dem som ser meg tilbake med rosa briller.
Jeg er ikke én som tenker sånn.
Det har vært noen vanskelige tider.
Men det har også vært uventet positive ting.
Jeg var 43 år gammel,
lenge etter at jeg hadde sluttet med motorsport...
da jeg ble diagnostisert som sterkt dyslektisk.
Jeg tenkte: "Herregud, jeg har blitt reddet fra å drukne."
Jeg er ikke dum, og jeg er ikke tykk.
Jeg er ikke sløv.
Nå for tiden sier folk at det kan være en fordel å være dyslektiker.
Jeg er usikker på om det er sant.
Men hvis min historie kan hjelpe folk
som ikke kan lese eller skrive,
da ser jeg på det som en suksess.
Mitt liv har vært en slags rakett...
der de lyse fargene går sammen med de mørkeste fargene.
Og jeg tror at det er der du får den virkelige smaken
på hva virkeligheten er.
I dypeste forstand.
Og selv om det har hatt sine sure øyeblikk, og de var virkelig sure...
belyste det også hva det gode livet virkelig var
og hva livet har gitt meg bare ved å kjøre racerbil.
Tekst: Øystein Johansen www.plint.com