"See, mis ei tapa, teeb tugevamaks." - Friedrich Nietzsche.
Downloaded from YTS.MX
Kurb, et enamik inimesi ei mõista kunagi, kui imeline on nende keha
Official YIFY movies site: YTS.MX
ja mida kõike see suudab.
Biohäkkimine.
Olen treeninud inimesega, kes suutis vees 22 minutit hinge kinni hoida
ja inimesega, kes ronis Everesti otsa lühikestes pükstes ja tennistes.
Need on uskumatud saavutused. Keegi ei jõuaks nendeni
teadmata, mis puust ta on.
Mind on lapsepõlvest saadik huvitanud, kuidas inimesed suudavad
erinevate stressoritega kohaneda.
Külm, kuum, nälg, kõik vajalik looduses ellujäämiseks.
Oleme levinud üle kogu maakera,
suudame elada kõrbes ja Arktikas,
suudame elada vihmametsas. See on peamisi põhjuseid,
miks meie liik on olnud nii edukas.
Alustasin biohäkkimisega väga varakult,
sest mul oli kaasasündinud migreen.
Püüdsin valu erinevate tervisenippidega häkkida:
uni, dieet, ravimid.
Biohäkkides näeme maailma ja oma keha keerukate süsteemidena,
mõistame, kuidas need töötavad ja teeme väikeseid muudatusi,
et muuta neid optimaalsemaks ja tõhustada sooritust.
Kui tunnete, et magate halvasti
ja see põhjustab stressi ning ärevust,
saab teha samme, et une kvaliteeti parandada
ja end paremini tunda. Võtame teatud andmed,
teeme muudatuse ja vaatame, kas andmed muutusid paremuse poole.
Minu jaoks algas biohäkkimine mõistmisest,
et pean oma tervise ja heaolu eest ise vastutama.
See on lõputu protsess, iseenda paremini tundma õppimine.
Avastad enda kohta palju uut, katsetad uusi asju
ja püüad mõista, kuidas elada paremini.
Mu isa suri 65-aastaselt. Siis sain aru,
et pean oma elu pikendamiseks midagi tegema.
Hakkasin mõtlema, et tahaksin elada 120-aastaseks.
Abi ei maksa otsida alles siis, kui jääd haigeks.
Me saame tugevdada oma vastupanuvõimet eri väljakutsetele
nii inimkonnana kui ka isiklikus elus.
Biohäkkimine võib olla palju asju. - Meil on palju tööriistu,
loodusest, teadusest ja tehnoloogiast,
palju erinevaid võimalusi
oma eneseteadlikkuse suurendamiseks.
Mida teadlikumad me endast oleme,
oma sisemisest seisundist ja biokeemilistest protsessidest,
seda rohkem saame keskkonda muutes oma organismi mõjutada.
Biohäkkerid tegutsevad juba aastatuhandeid. Iidsed joogid,
budistlikud mediteerijad ja šamaanid huvitusid inimese olemusest,
meie piiridest ja nende toitumuse ning liikumisega proovile panekust.
Me kõik oleme biohäkkerid. Kasutame biohäkke iga päev,
teame me seda või mitte. Hommikukohv on biohäkk.
Kofeiin stimuleerib, äratab üles ja viib aktiivsesse seisundisse,
teeb meeled erksaks, aitab keskenduda. Proteiinikokteil pärast jõusaali
aitab lihaskude parandada ja kasvatada.
Kui olete võtnud kalaõli, et parandada rasvhapete tasakaalu,
kui olete käinud päikese käes end D-vitamiiniga laadimas
või lihtsalt saunas lõõgastumas,
olete tegelenud biohäkkimisega, olete muutnud oma keha
kindla eesmärgi saavutamiseks. - Individuaalselt on see eluviis,
kollektiivselt aga ennetav tervishoiusüsteem.
Stress.
Minu kliinikus käis palju kroonilises stressis, läbi põlenud inimesi.
Nad jooksid arstide vahet, aga keegi ei saanud neid aidata.
Lõpuks sattusid nad minu juurde. Sain teada,
et krooniline stress oli paljude tervisehädade algpõhjuseks.
77% inimestest kogevad stressi, mis mõjutab nende füüsilist tervist.
48% inimestest ei saa stressi tõttu magada.
73% inimestest kogevad stressi, mis mõjutab nende vaimset tervist.
Stress on keskkooliõpilaste suurim terviserisk.
Olen tehnoloogilise sariettevõtlusega terve elu tegelenud.
Arvasin, et olen tippvormis ja annan endast kõik,
aga kui sain 30-aastaseks, tekkisid mul stressiga seotud vaevused.
Maohaavand ja veel mõned probleemid.
Stress saab alguse juba koolist.
Peame saama paremaid hindeid, paremaid tulemusi.
Hobid pole enam hobid, neist saab peaaegu töö.
Elu nõuab üha rohkem. Ka nooremad inimesed on stressis
ja läbi põlemine võib juhtuda isegi 20-aastaselt.
Stressi juured on meie kultuuris.
Edasi, edasi, edasi. Paljud meist langevad lõksu,
tahame kogu aeg üha rohkem teha.
Peame alati produktiivsed olema. - Hoolitse pere eest,
tee trenni, juhi firmat, tegele oma tööga.
Teeme liiga palju ja liiga intensiivselt.
Lühiajaline akuutne stress võib vaimselt hästi mõjuda.
Oletame, et teete tööd.
Kerge stress teeb produktiivsemaks ja aitab tööle keskenduda.
Kui lühiajalist stressi on liiga palju, võib see muutuda pikaajaliseks
ja krooniliseks stressiks. Siis inimesed enam ei märka,
et nad on stressis.
Krooniline stress on nagu haigus või taud.
See on peamine põhjus, miks inimesed töölt puuduvad
ja läbi põlevad. See võib viia paljude krooniliste haigusteni.
Kui me ei suuda oma keha ja vaimu rahustada,
oleme ka enesekesksemad.
Stressis inimesed kipuvad rohkem üle mõtlema.
Stressist saab nende eluviis.
Kui inimene on selles meeleseisundis, et isegi ei märka stressi,
ei suuda ta enam sihilikult stressiga toime tulla.
Inimesed on stressis ja ei oska seda välja lülitada,
võtta hoogu maha ja minna parasümpaatilisse seisundisse.
Närvisüsteem.
Autonoomse närvisüsteemi võib jagada kaheks osaks:
parasümpaatiliseks ja sümpaatiliseks närvisüsteemiks.
Parasümpaatiline närvisüsteem on nii-öelda puhkuseks ja seedimiseks.
Südamerütm aeglustub, nagu ka hapniku juurdepääs.
Organism on valmis toitu seedima ja lõdvestuma.
Sümpaatilise närvisüsteemi aktiivset seisundit
kutsutakse ka ellujäämisinstinktiks.
Südamerütm kiireneb, keha saab rohkem hapnikku,
silmad töötlevad rohkem ümbritseva keskkonna signaale.
Süsteem töötab põhimõtteliselt ülekiirendatud tempos.
See hoiab meid erksa ja valvsana, mitmes mõttes ellujäämisrežiimil.
See on väga kurnav ja mõjub närvisüsteemile
äärmiselt laastavalt. - See vähendab toidu seedimist.
Kroonilises stressis inimestel on tihti probleeme,
sest nad ei veeda piisavalt aega
parasümpaatilise närvisüsteemi aktiivseisundis.
Kuigi inimese füsioloogiline keha
pole mingis tõsises ohus,
tõlgendab närvisüsteem neid olukordi
võimalike probleemide ja ohtudena.
Mandeltuum.
Mandeltuum on meie aju vanimaid osi.
Seda kutsutakse põhjusega hirmukeskuseks: see juhib füsioloogilist reaktsiooni
stressile, hirmule ja ohtudele.
Kui te näete madu, hakkab amügdala tööle,
aktiveerib närvisüsteemi ellujäämisinstinkti
ja valmistub kiireks tegutsemiseks. - Amügdala on ellujäämiseks esmatähtis,
sest aitab ohule palju kiiremini reageerida.
See aitab ressursse mobiliseerida, muudab erksaks ja energiliseks,
et põgeneda ohu eest turvalisse kohta.
Tänapäeva maailmas võib amügdala tihti valehäireid saada.
Sotsiaalmeedia, uudised, nii palju hirme.
Poliitikud, valitsused ja nii edasi.
Ka telefonihelin võib amügdala käivitada
ja stressi tekitada. Või liiklusmüra.
Mida rohkem amügdala aktiveerub, seda enam stressi koguneb.
Kui amügdala töötab liiga palju,
muutub stress krooniliseks. - Peame oma närvisüsteemi treenima
ärritusseisundist sisse-välja käima.
Küsimus pole stressi vältimises, vaid sellest vabanemises,
kui stress kestab pikemat aega.
Kui koer kuuleb uksel koputust, ärkab ta üles.
Ta on agressiivne, tahab teada, kes seal on.
Niipea kui ta mõistab, et ohtu ei ole, jääb ta jälle magama.
Teised loomad oskavad palju paremini seisundeid vahetada,
palju kiiremini kui meie. Nad võivad kõik välja lülitada ja edasi puhata,
puhkuse ja seedimise režiimis. Inimesed seda nii hästi ei oska.
Mineviku inimeste stressorid olid peamiselt ellujäämisega seotud.
Tänapäeval on meie stress teistsugune, see seostub unepuudusega,
ületöötamisega, sotsiaalmeediaga ja keskkonnareostusega.
Aga stress pole alati halb.
Me vajame pisut stressoreid, et olla optimaalselt terved.
Näiteks sport ja trenn tekitavad kehas stressi.
Me lõhume lihaskude ja vallandame stressihormoone,
aga pärast taastumist teeb see meid tugevamaks.
Istuv eluviis seevastu teeb meid hapramaks
ja suurendab haigusriski.
Kuidas stressi enda huvides ära kasutada
ja teha sellega koostööd, et saada tugevamaks ja tervemaks?
Stressi etapid.
Stressi saab jagada kolmeks etapiks.
Esiteks stressor, mis võib olla emotsionaalne,
füüsiline või isegi vaimne.
Meile tuleb suureks kasuks analüüsida ja tajuda,
mis stressi tegelikult põhjustab.
Paljud inimesed ei tea seda. Nad on pidevas stressiseisundis
ja mõtlevad näiteks, et töötavad liiga palju.
Aga tegelikult on nende töökohas näiteks mingi häiriv müra,
mis hoiab närvisüsteemi pidevalt ülierutunud seisundis.
Asi võib olla mõnes inimeses või tööasendis,
tööruumi õhu kvaliteedis või teekonnas tööle.
Erinevaid stressoreid on palju. Järgmine etapp on stress.
See tekitab füsioloogilise ja emotsionaalse reaktsiooni
ning võib mõjutada ka meie sotsiaalset suhtlust.
Siin saadakse tavaliselt aru, et midagi on tasakaalust väljas.
Selles etapis on kõige tähtsam stressi maandamine.
Viimane etapp on läbi põlemine. Stress on muutunud nii tugevaks,
et põhjustab väga selgeid sümptomeid,
mis hävitavad meie immuunsüsteemi ja tuju.
Muutume ärevaks või langeme masendusse.
Stressi viimase etapiga on kõige raskem toime tulla.
Kui tunnete stressi või läbipõlemist, peaksite peatuma ja olukorda hindama.
Mis on stressi allikad, kuidas need teid mõjutavad
ja kas neid annab kuidagi muuta? - Mis stressi tekitab?
Mis viib keha ja vaimu häireseisundisse või tekitab halba tuju
või vallandab ellujäämisinstinkti? Kõrvaldage see allikas, kui võimalik.
Müra vastu kontoris aitavad mürasummutavad klapid või kõrvatropid.
Kui asi on õhu kvaliteedis, tuulutage rohkem või hankige toataimi.
Kui ergonoomia on halb, parandage seda.
Kui stressor jääb teie ellu,
ei lähe ka stress kuhugi. - Kui unehäired ei lase puhata,
on ellujäämisinstinktid kogu aeg erksad.
Sellest tekivad probleemid: südame pekslemine,
ärevus, depressioon, südameprobleemid, kõrge vererõhk.
Need märgid on nagu häirekell:
"Kuule! Jäta järele! Võta hoogu maha."
Kui keha ütleb: "Olen stressis, puhka",
peaksime julgema puhkuseks aega võtta.
Stressil on meie füüsilisele tervisele ja kehale otsene mõju,
aga paljud stressorid meie keskkonnas polegi füüsilised.
Enamasti on need vaimsed ja kujuteldavad.
Psühholoogiline stress võib olla sama kahjulik kui füüsiline stress.
Kujuteldav või tõeline?
Aju ei saa päriselt aru, kas kujutame midagi ette
või juhtub see päriselt.
Pole tähtis, mis olukorras me oleme,
istume jäävannis või tegeleme spordiga,
kirjutasime Facebooki-sõnumi ja kellelegi ei meeldinud
või tuli halb kommentaar. Stress väljendub kehas ikka samamoodi.
Ohu ette kujutamine paneb tööle samad ajuosad
mis tõelise ohu kogemine.
Olete kindlasti õudusfilme vaadanud. See tõstab südamerütmi,
tekitab ärevust, toodab stressihormooni. Kõik tundub tõeline, kuigi ei ole.
Samal ajal näeb keha seda ehtsana ja kohtleb seda nagu ohtu.
Kõik toimub tegelikult rakutasemel.
Rakud ei reageeri otse keskkonnale,
vaid erinevatele neurokemikaalidele ja bioloogilistele sõnumitele,
mida te vereringesse lasete.
Kui stressi tõttu vallanduvad kortisool ja adrenaliin,
reageerivad rakud sellele keskkonnale.
Stressi maandamine.
Kui õpite oma mõistust ja emotsionaalseid reaktsioone
ning närvisüsteemi reageeringut vaos hoidma,
kasvatate oma vastupidavust stressile.
Stressi maandamine on õpitav oskus. Igas hetkes on sekundi murdosa aega
otsustada, kuidas reageerida. Kui tegeleda näiteks
mediteerimise või kontrollitud hingamisega, tõmmata sügavalt hinge,
annab see paar sekundit aega, et oma käitumist muuta
ja olla vähem reaktiivne.
Frustratsioon võibki olla see, mis tegelikult kahju teeb,
mitte see, et keegi trügis liikluses või järjekorras ette,
vaid emotsionaalne reaktsioon. Emotsioon ei pea alati käitumises väljenduma.
Ütleme, et miski ärritab või vihastab teid.
Tundke seda emotsiooni, mõistke, et see teeb teid vihaseks
ja laske sel minna. - Stressi maandamiseks tuleb paremini reageerida.
Tähtis on see, kuidas te reageerite, teiste kirjadele ja nõudmistele,
aga eriti iseenda nõudmistele.
"Meid ei tapa stress, vaid sellele reageerimine." - Hans Selye.
Kohane ja jää ellu.
Kõik keha kohastumused on vajaduse tulemused.
Mis ei leia kasutust, see kaob. Võtame näiteks lihased.
Kui te satute haiglasse ja ei saa lihaseid liigutada
ega trenni teha, hakkavad lihased viimaks taandarenema.
Üks naljakamaid mõtteid Arthur Hainesilt ja Daniel Vitaliselt,
kahelt loodusfilosoofilt, on nende leiutatud termin
"homo fragilis", tark, kuid habras inimolend.
Mäletan, et ka minu õpikutes räägiti tulevikuinimesest.
Muutume väga kõhnaks, meil pole lihaseid vaja,
hoopis palju karvu näos, et madala kvaliteediga õhku filtreerida.
Väga düstoopiline pilt peaaegu võõrast olendist,
kelleks hakkame muutuma. Kui vaadata inimolendit
paleoliitikumist, oli tal palju tugevam luustik,
palju rohkem lihaseid, ta tarbis rohkem toitaineid.
Füsioloogiliselt oleme me iseennast kodustanud.
See ongi asja tuum:
kui tahame tõsta oma vastupidavust ja stressitaluvust,
peame jäljendama oma elustiili neid tahke,
mis on arenenud välja väga pika aja jooksul.
Tänapäeva keskkond on meie esiisade omast väga erinev,
me ei puutu kokku samade stressoritega mis minevikus.
Enamik inimesi ei paastu, ei taju külma ega kuuma.
Võime kaotada osa vastupanuvõimest neile stressoritele.
Keha otsib pidevalt kõige tõhusamat seisundit.
Seepärast on väga tähtis närvikanaleid lahti hoida.
Selleks kasutamegi positiivset stressi nagu külma käes viibimine,
paastumine, saun, trenn, raskuste tõstmine ja nii edasi.
Kui me ei hoia neid kanaleid lahti,
pole kehal neid vaja ja energia suunatakse mujale.
Kohanemisvõime on ellujäämiseks esmatähtis,
sest keskkond esitab alati mingil moel väljakutseid
ja toob kaasa erinevaid stressoreid.
Aastasadu tagasi olid meil hoopis teistsugune ellujäämistaktika
ja teistsugused oskused. Ellu jäämiseks oli vaja
jahti pidada ja peavarju rajada.
Tänapäeva ühiskonnas pole vaja ellujäämise pärast muretseda.
Toit ja peavari on kõikjal
ja me võime jahtida kõiksugu hedonistlikke naudinguid.
Küsimus on selles, kuidas jääda terve elu jooksul terveks ja õnnelikuks.
Dopamiin.
Tänapäeva keskkond on meie esiisade omast väga erinev,
aga meie kehad on ikka samasugused nagu vanasti.
Oleme evolutsiooniliselt maha jäänud.
Meil on ürgsed kehad, aga me elame kaasaegses maailmas.
See võib tekitada vastuolusid.
Meil on nii mugav autokassast burger tellida.
Nii lihtne on poes komme kotti panna ja ära kaaluda.
Kiirtoit on kõikjal. Kui me oleme kurvad
või otsime toidust lohutust, haarame suhkru ja kommi järele.
See muudab meid õnnelikuks, erksaks, elavaks
või hüperaktiivseks, mõneks ajaks, aga pärast tuleb alati krahh.
Ja mis siis saab? Lähed algusesse tagasi.
Jahid seda kaifi, seda emotsionaalset naudingut.
Magus, šokolaad ja seks meeldivad meile,
sest mõjuvad preemiana ja vallandavad dopamiini.
Sellepärast ongi tänapäeval nii palju haigeid inimesi.
Nad satuvad halba käitumismalli ja jäävad nõiaringi lõksu.
Probleem pole dopamiinis, šokolaadis ja nutitelefonis.
Probleem on võimetuses oma käitumist suunata.
Need oskused, mida tänapäeva ühiskonnas vaja läheb,
on risti vastupidised oskustele, mida vajasime minevikus,
kui dopamiin aitas hankida kõike tarvilikku.
Tänapäeval peame rakendama rohkem kognitiivset pärssimist,
et me ei tormaks alatasa kiirtoidu või sotsiaalmeedia reklaamide järele.
See tekitab stressiringi.
Iga kord, kui midagi saame, tunneme, et peame reageerima.
Millised ajendid viivad harjumusteni, et saada preemiat?
Seda tuleb mõista. Ütleme, et kohtate sõpra ja mõtlete kohe:
võtame paar õlut, midagi sellist.
Või tunnete kusagil teatud lõhna,
näiteks küpsise lõhna,
ja haarate pikemalt mõtlemata küpsise järele.
Kui te õpite neid erinevaid ajendeid märkama,
saate neid soovi korral muuta.
Biohäkkimine meeldib mulle,
sest see pole ideoloogia, religioon ega filosoofia.
See on tööriistakast. Biohäkkerite kogukond
on kõik tööriistad ühte kasti kokku pannud
ja ma võin valida need, mida tahan.
Võib-olla kutsuvad sõbrad pitsat sööma või õlut jooma.
Ma ei pea end piirama, sest tean, et mul on selleks tööriistad.
Söön pitsat ja joon õlut, mis ei mõju mulle muidugi hästi,
aga teen seda sõprade ja suhtlemise pärast.
Sellistel puhkudel, näiteks perekondlikel üritustel,
tean, et esmaspäevad on minu jaoks alati tühjad päevad.
See aitab mul taastuda.
Lisaks paastumisele kasutan Wim Hofi hingamistehnikat,
mis optimiseerib tavalist immuunsust ja paranemist.
Koos mõjuvad need nii võimsalt, et ma võin endale
aeg-ajalt ebatervislikku toitu lubada.
Elustiil on minu jaoks süsteem. Rakendan seda 90% ajast.
10% ajast lähen vooluga kaasa.
Kui käin sõpradega väljas ja nad lähevad õlut jooma,
löön kaasa ja võtan õlle või paar klaasi veini.
80-20 või 90-10 reegel lubab nautida kõiki elu rõõme,
sest järgmisel päeval rakendad jälle süsteemi,
su tervis on hea ja saad elu nautida.
Söömisharjumused.
Meile on õpetatud, et peaksime sööma mitu korda päevas,
et metabolism töötaks.
Hommikusöök, hommikune snäkk, lõuna,
õhtuoode, õhtusöök, öine snäkk.
Tegelikult tõstab see veresuhkru ja insuliini taset
mitu korda päevas. Mõelge sellest nii:
mida sagedamini veresuhkru ja insuliini tase tõuseb,
seda rohkem keha sellega harjub.
Sama juhtub siis, kui päeva jooksul tekib mitu stressorit.
Keha toodab kortisooli ja hormoone vastu võtvad retseptorid
muutuvad resistantseks. Nad mõtlevad: "Uhh, aitab juba."
Siis tuleb toota üha rohkem hormooni
ja tekib lumepalliefekt, mis võib viia diabeedini
ja kroonilise stressini. - Enne diabeedi teket
elatakse aastaid eeldiabeediga. Eeldiabeet on tõsine terviserike:
veresuhkru tase on tavalisest kõrgem, aga mitte piisavalt,
et diagnoosida 2. tüüpi diabeet. See on levinum, kui arvata võiks.
Enam kui igal kolmandal ameeriklasel on eeldiabeet.
Erinevad toidud mõjutavad veresuhkru taset erinevalt.
Suhkrud ja süsivesikud tõstavad veresuhkru taset palju rohkem
kui proteiin ja rasv. Toitude glükeemiline indeks
näitab, kuidas toit veresuhkru taset mõjutab.
Mida suurem number, seda suurem mõju.
Üldiselt on parem süüa madalama glükeemilise indeksiga toitu.
Võtke banaani asemel vähem suhkrune roheline kiivi.
See on parem variant.
Suurte puuviljakoguste asemel eelistage marju.
Söömisharjumuste muutmine on sama tähtis kui toidu muutmine.
Oletame, et võtate burgeri ja Coca.
Viie minutiga tuhat kalorit.
Te ei pane isegi tähele, et kõhus on niinimetatud "toitu".
Stressiseisundis kipub keha
söödud kaloreid rasvana talletama,
sest stressireaktsioon peatab seedimise.
Mida kauem te toiduga aega veedate,
seda paremini seedimine töötab. Võtke eineks vähemalt 20 minutit,
ärge stimuleerige end sülearvuti või teleriga,
keskenduge söömisele. Tunnetage seda.
Söögiaja piiramine.
Kui vaadata kogu maailma toitumisharjumusi,
näeme ainult üht asja, mida leidub igal mandril,
igas religioonis, iga rahva seas.
See on paastumine. Just see aeg, kui me ei söö.
Paastumisest rääkides mõeldakse esimese asjana nälgimisele.
Tegelikult on inimestel väga raske nälgida
lihtsalt hommikusööki vahele jättes. Meil on alati tuhandeid kaloreid
rasvkoes varuks
ja näljaseisundisse jõudmiseks peaksime paastuma päevi
või nädalaid. - Ennemuiste käisid kütid-korilased toitu otsimas,
mõnikord saatis neid edu, nad tapsid saaklooma ja said liha,
aga mis juhtus vahepeal, kui jaht ei õnnestunud?
Inimesed suudavad ilma toiduta väga kaua ellu jääda.
Paastumine aitas inimestel ellu jääda
enne supermarketeid ja külmkappe. Evolutsiooni jooksul
olid edukad need, kelle keha ja aju paastu ajal hästi toimis.
Neil õnnestus toitu hankida ja tagada oma ellujäämine ning järglaste saamine.
Kui inimene pole vahelduva paastumisega harjunud, tajub ta
einet vahele jättes rohkem nälja-ja ebamugavustunnet.
Seda ei põhjusta tingimata paastumine ega söömata eine,
vaid keha suutmatus sedasorti stressorit taluda.
Inimene, kes paastub regulaarselt,
arendab keha võimet niisugust stressireaktsiooni taluda
ja tõstab oma vastupidavust
erinevatele toiduga seotud stressoritele.
Keha paraneb paastu ajal.
Me tõstame oma potentsiaali, muutume tugevamaks,
meeled on teravamad. Võime saada palju eeliseid,
kui paastume isegi 12, 16 või 20 tundi,
isegi 5-7 päeva. - Paastumine on teine näide hormeetilistest stressoritest,
mis võivad mõõdukas koguses esile kutsuda positiivse reaktsiooni.
Lisaks tervislikkusele on vahelduv paastumine väga praktiline
tänapäeva ühiskonnas, kus toit meid alati ümbritseb.
Eriti kasulik on see reisides, kui kvaliteetne toit pole kättesaadav.
Võite paar einet vahele jätta ja kinnitada endale,
et te paastute ja see mõjub teie tervisele hästi.
Paastumist on mitut sorti, aga põhimõte on alati sama:
söömisperioodi tuleb piirata.
Kõige lihtsam viis paastuda on hommikusööki edasi lükata
või varakult õhtust süüa.
Mikrotoitained.
Üks tähtsamaid toitaineid, mida keha stressi vastu kasutab, on magneesium.
Magneesium aitab autonoomset närvisüsteemi reguleerida
ja lõõgastuda. Aga stress vähendab magneesiumivarusid,
kui aktiveerib sümpaatilise närvisüsteemi ja peale selle
ei saa me toidust enam nii palju magneesiumi,
pinnase kurnamise, erosiooni, toidu töötlemise ja halva dieedi tõttu.
Mikrotoitainete hulk meie toidus on langenud
juba viimased 50 aastat, viimased 15 aastat üha kiiremini.
Enamik inimesi vajab rohkem magneesiumi.
Puudujääk ei pruugi olla kriitiline, aga siiski funktsionaalne,
nad ei saa keha jaoks optimaalset kogust.
Seda ainepuudust ei saa lihtsalt tajuda.
Selleks on vaja laboriteste.
Esimene samm on süüa looduslikku, mitte töödeldud toitu.
Mitte midagi sellist, kus on pikk nimekiri erinevad koostisosi.
Eelistage toitainerikkaid toite.
Nii on kõige parem mikrotoitainete puudust likvideerida.
Maks on looduslik multivitamiin.
See sisaldab enamikku vitamiine ja mineraale, mida keha vajab.
Teine hea näide on munakollane.
Soolestiku tervis.
Nii nagu kohtlesime keskkonda, kohtlesime ka oma soolestikku.
Meie soolestiku tervise suurimaid probleeme
on olnud suur kogus töödeldud toitu. Me mõtleme sageli,
et selles on ilmselt liiga palju suhkrut või süsivesikuid,
aga me ei võta arvesse, kas toidame oma soolestiku halbu baktereid.
Kui mul on kasutada pinnas...
Ma olen talunik, mulle meeldib oma kätega maad harida.
Mõtlen, kuidas mulda rikastada, et külvata sinna tugevaid
ja elujõulisi taimi. Mõelge oma soolestikust nagu mullast.
Te nagu reostaks seda kahjulike tõrjevahenditega.
Nii kasvavad väga nõrgad taimed.
See metafoor näitab,
et me pole mõelnud pisut ebatervislikust toidust
sel tasemel, kuidas näiteks magusained soolestiku baktereid mõjutavad.
Kas need toidavad häid või halbu baktereid?
Mäletan üht klassikalist uuringut:
professor toitis oma poega ainult McDonaldsi toiduga
ja hävitas 40% tema soolestiku bakterite mitmekesisusest.
Seda tasub meeles pidada.
Kui liigume makrotoitainete, proteiinide ja süsivesikute juurest edasi
bakterite maailma, peame hakkama mõtlema,
mis meie toidus veel pinnast mõjutab.
Kui toidame pinnast uue eluga, väljendub see elu keerukamalt
ja keerukus tähendab rohkem närviühendusi, rohkem ideid.
Väga põnev, et me liigume vähemalt õiges suunas.
Me ei lihtsusta teemat kindlate koostisosadeni,
mis on põletikuvastased või toetavad keha arengut.
Jälgime mitmekesisust, selle mõju meie vastupidavusele,
tervisele ja seotusele keskkonnaga.
Meil kõigil on palju võimalusi kohaliku toiduga sinasõbraks saada.
Käige näiteks taluturul ja ostke kohalikke saaduseid
või minge metsa seeni ja marju korjama.
Kodus ürtide ja taimede kasvatamine on samuti hea alternatiiv.
Keskkonnastress.
Enamik inimesi elab tänapäeval linnakeskkonnas.
Jäime ilma millestki, mida kutsutakse meditsiinis
homeostaasiks: tervislikust tasakaalust
oma keskkonna erinevate tahkude ja süsteemidega.
Tänapäeva elukeskkonnas läheb see tasakaal kaduma.
Inimesed kaotavad sideme iseendaga ja ümbritsevaga,
oma tõelise loomusega, sellega, mida tähendab olla inimene.
See tekitab tasakaalutust, mis viib krooniliste haigusteni.
Inimesed lähevad matkama nagu astronaudid kosmosesse.
Neil on palju varustust, seljakotid asju täis,
telkimiseks ja ellujäämiseks.
Nagu nad oleksid kaotanud sideme oma olemusega.
Oleme ju osa loodusest.
Oleme oma loomusest nii kaugenenud,
et vajame kaitsevarustust, et loodust endast eemal hoida.
Kui looduses aega veeta, hakkate samm-sammult mõistma,
et vajate üha vähem varustust.
Looduskeskkond annab teile kõik, mida vajate:
toitu, peavarju ja muud.
Aga seda oskavad tänapäeval vähesed.
Inimesed unustavad paljud neist põhitõdedest,
aga kui me oleme vastamisi kriisiga, näiteks pandeemiaga,
tahame äkki loodusesse tagasi.
Tahame õppida sõltumatult elama,
tahame õppida jahti pidama
ja loodusest rikkusi koguma.
Inimese elukeskkond dikteerib tema tavalise meeleseisundi.
Mida enam mõnes keskkonnas aega veedate, seda enam sellega harjute.
Kui te pole varem lärmakas suurlinnas käinud,
on see algul stressirohke ja tekitab ärevust,
aga mõne aja pärast harjute ja isegi ei märka enam
kära, eredaid tulesid, liiklust ja muid segajaid.
Kui metslooma looduslikust elukeskonnast loomaaeda viime,
tahame anda talle sobivat toitu,
mida see liik looduses sööb
ja sättida keskkonna tema jaoks sobivaks.
Nüüd oleme seda ka inimestega teinud.
Oleme kaua aega siseruumides elanud,
aga miski tõmbad meid ikkagi keskkonda,
kus sadu tuhandeid aastaid arenesime.
Juba see tekitab palju stressi.
Looduses olemine lõõgastab. Paljud võivad seda kinnitada.
Inimesed on arenenud enamjaolt looduses viibima.
Sellel on meie füsioloogiale ja psühholoogiale otsene mõju.
Uuringud näitavad, et selline nii-öelda "metsakümblus"
on tervisele väga kasulik. See alandab stressitaset, rahustab mõtlemist,
vähendab põletikku ja oksüdatiivset stressi ning pakub teisi eeliseid.
Metsakümblus tõhustab loomulike tappurrakkude tegevust
ja vähivastaste proteiinide tootmist.
Kui me põgeneme linnakeskkonnast näiteks metsa,
puutume kokku paljude erinevate bakteritega,
seentega ja nii edasi. See tugevdab immuunsust,
stimuleerib seda positiivselt.
Kaasaegne elukeskkond on väga steriilne.
Me kardame patogeene, baktereid ja viiruseid.
Aga tegelikult me vajame seda kõike,
sest meie kehad koosnevad miljarditest eluvormidest.
Nad aitavad toitu seedida, energiat toota ja immuunsüsteemi tugevdada.
Immuunsüsteem.
Meil on kaks immuunsüsteemi. Üks on kaasasündinud,
see on meil sünnist saadik. Teine on adaptiivne immuunsüsteem,
mis tekib elu jooksul
selle põhjal, millega kokku puutume ja milline on meie elustiil.
Kujutage ette, et elame väga steriilses keskkonnas,
kasutame palju kemikaale ja puhastusvahendeid.
Võime teha endale karuteene
ja nõrgestada adaptiivset immuunsüsteemi.
Kõik teavad, et taimed ja puud aitavad meil hingata.
Nad toodavad hapnikku, aga neil on veel kasulikke efekte.
Taimed eritavad õhku eeterlikke õlisid ja muid osakesi,
mida me sisse hingame. Needki tugevdavad immuunsüsteemi
ja tõhustavad hingamist. Me vajame kokkupuudet
nende ainetega. Meie immuunsüsteem peab nendega kohanema.
Kui me väldiksime kõiki viiruseid ja patogeene,
baktereid ja võõrmaterjale, muutuks immuunsüsteem nõrgemaks,
sest ei saaks kokkupuutest uusi kogemusi.
Linnakeskkonnas tuleb loodus oma korterisse tuua.
Võite kasutada õhku puhastavaid taimi ja filtreid,
eeterlikke õlisid ja punase valguse paneele,
kui päikesevalgus pole kättesaadav.
Enamik biohäkkerite tööriistu on hädapärased lahendused,
mis jäljendavad seda lohutavat ja rahustavat mõju,
millega inimkond üles kasvas.
Suurem osa sellest tehnoloogiast on kasulik tänapäeva inimesele,
kes elab kivises linnakeskkonnas. Kui me linnadžunglist põgeneme,
pole tehnoloogiat enam vaja,
sest me oleme juba loomulikus elukeskkonnas.
"Arstikunst seisneb patsiendi lõbustamises,"
"kuni loodus haigust ravib." - Voltaire.
Tootlikkus.
Me peame mõistma, et töötame kõige paremini, kui oleme terved,
erksad ja valmis tegema kõike, mis tarvis.
Kui oleme väsinud, magamata ja ebameeldivad,
sest stress muudab meid reaktiivseks, ei tööta me kõige paremini.
Töö ja tervise vahel tasakaalu leidmiseks
peame mõistma, et suurem osa arengust
ei toimu midagi stimuleerides.
Kui käid jõusaalis, ei kasva lihased stimuleerimise ajal,
vaid siis, kui puhkad.
Kui midagi õpid, näiteks loed raamatut,
ei vii õppimiseni selles hetkes saadud stiimul,
see toimub magamise ajal. Me töötame kõige tõhusamalt,
kui oleme piisavalt puhanud. - Ma ütlen alati:
töötage kõvasti, puhake veel kõvemini.
Asi pole ainult tööriistade kasutamises,
näiteks seisulauas või sadultoolis
või ergonoomilises klaviatuuris või õigele kõrgusele sätitud monitoris.
Tähtis on ka see, kuidas me puhkame ja kognitiivselt taastume.
Produktiivsusnipid.
Inimesed on loonud erinevaid protokolle ja tööriistu,
näiteks Pomodoro tehnika: tööd tuleks teha
20 minutit korraga, keskendudes ühele asjale.
Tööpäeva jooksul aitavad võimalikult palju keskenduda
just need pausid tööperioodide vahel.
Häda on selles, et meie aju mahutab piiratud hulga infot,
enne kui väsib. Sama käib ka jooksmise ja tõstmise kohta.
Vahepeal tuleb puhata ja taastuda.
Kui aju on pidevalt stimuleeritud, töötad ja mõtled kogu aeg
ja keskendud kõvasti, ei saa informatsioon kohale jõuda
ja lõpuks sa väsid.
Mõnikord on paus kõige produktiivsem lahendus.
Selle asemel et päev otsa arvuti taga istuda,
tee paus, liigu natuke ringi,
vaheta keskkonda, vaata midagi hoopis muud.
Keskendu silmapiirile või esiplaanile. Liiguta oma keha.
See tekitab tihti loomingulisemaid ideid.
Enamik inimesi peab efektiivseks töökultuuriks
võimalikult pikka tõhusat tööaega,
aga viimaste aastate uuringud näitavad, et inimesed teevad rohkem ära
ja on produktiivsemad, kui töötavad vähem, aga tõhusamalt.
Rootsi läheb üle kuuetunnisele tööpäevale.
Soome peaminister soovitab neljapäevast töönädalat.
Töötan tavaliselt ainult 5-6 tundi päevas.
Tõhusus on tõhusalt tegutsemine.
Efektiivsus on õigete asjade tegemine. Küsimus pole töötundides,
vaid selles, mida nende tundidega teed.
Kulgemine.
Inimesed on kõige efektiivsemad, kui veedavad palju aega kulgemisseisundis.
Eesajukoor, mis meie tegevust analüüsib,
lülitub välja ja me kaotame ajataju.
Oleme tööle nii keskendunud. - Miski ei juhi tähelepanu kõrvale.
Me ei jälgi sotsiaalmeediat, kui midagi loome, kirjutame
või koostame esitlust. Tõrjume kõik muu kõrvale.
Võtmeks on ärksameelsus ja mediteerimine.
Mediteerimine arendab meie võimet hetkele keskenduda
ja oma tegevusse süveneda.
Hipokampus on aju õppimiskeskus.
See ajuosa aktiveerub iga kord, kui õpime midagi uut
või jätame midagi meelde. Mediteerimine suurendab hipokampuse aktiivsust
ja aitab õpitut mällu talletada.
Mäletan siiani päeva, kui ma mõistsin,
et pole kunagi elanud käesolevas hetkes.
See oli suur šokk. Meil on päriselt praegune hetk.
Ma elasin alati minevikus või tulevikus, mõtlesin tulevikule,
kiirustasin, et jõuda järgmise asjani.
Peame õppima elama hetkes ja tajuma kogu oma elu.
Seda saab mediteerimisele üle kanda. See pole ainult naistele.
Mediteerimine.
Hakkasin mõtlema oma närvisüsteemile ja stressitasemele
igas eluvaldkonnas. Kuidas vähendada stressi, mis mu kehas koguneb?
Migreenide vastu oli kõige rohkem abi mediteerimisest.
Kui me ohtu ette kujutame,
häirime oma närvisüsteemi ja vallandame ellujäämisinstinkti.
Aga kui me kujutleme kena rahulikku randa
või lähedaste seltskonda või mõnd head hetke,
reageerib aju nii, nagu juhtuks see päriselt.
Aastatepikkuse mediteerimise ja amügdala suuruse vahel on selge seos.
Uuringud näitavad, et mediteerijate amügdala on väiksem,
nii et nad pole välistele hirmusignaalidele nii vastuvõtlikud.
Kui jätame oma mõtete ja reaktsioonide vahele rohkem ruumi,
võime oma erinevaid mõtteid märgata.
Need pole tingimata meie mõtted, lihtsalt mõtted, mis pisut kiusavad
ja siis edasi liiguvad. Kui me neisse mõtetesse ei kiindu,
oleme palju vabamad. - Mediteerimine muudab aju struktuuri ja tööd
ning aitab talitseda närvisüsteemi reaktsiooni stressile.
Oskus oma emotsionaalset seisundit kiiresti muuta
ja keskenduda oma perele ja kolleegidele
või lihtsalt oma elule vajab natuke pingutust.
Areng ei ole nii ilmselge
kui lihaste puhul, mida on näha.
Tänapäevane idee treeningust jõusaalis on ekslik.
Liikumine.
Mõelge, kuidas tänapäeva inimene töötab.
Istume pikka aega arvuti taga.
Oleme füsioloogiliselt ja biomehaaniliselt asendis,
mis pole meie jaoks loomulik.
Kontoritöölised veedavad liiga palju aega laua taga.
Keskmiselt 8,6 tundi päevas.
Kui inimene pole päeval pikka aega järjest aktiivne,
ei hakka lümfivool liikuma.
Inimese süda on pump
mis pumpab toitaineid, verd ja hapnikku üle kogu keha.
Lümfisüsteemil pole pumpa. See vajab mingit liikumist.
Peame kasutama oma keha ja luustikku
ja gravitatsiooni. Jalad peavad käima vastu maad.
See on keha optimaalseks toimimiseks hädavajalik.
Inimesed, kes on päeva jooksul metaboolselt aktiivsed,
aga ei tegele kindlate liigutuste või treeningu
või hobidega iga päev, on tervemad ja madalama suremusega
võrreldes nendega, kes istuvad paigal ja ei liigu 8-10 tundi päevas
ning teevad trenni õhtul pärast tööd.
Päev otsa istumine ja seejärel karm trenn
pole parim lahendus. Peaksime keskenduma
madala intensiivsusega harjutustele ja liikumisele kogu päeva jooksul.
Näiteks kõndimine on mu lemmikuid liikumisviise.
See ei pane keha surve alla ja taastumine käib kiiremini.
Regulaarsed liikumispausid on väga olulised,
neid tuleb teha kogu päeva jooksul.
Selliseid harjutusi kutsutakse "soonte õlitamiseks".
Selle asemel, et veeta paar korda nädalas tund aega jõusaalis,
teeme päeva jooksul paar minutit harjutusi.
Mõned inimesed jooksevad netikoosolekute ajal lindil,
teised teevad venitusi.
Metsas ebatasasel pinnal kõndimine on parem kui niisama jalutamine.
See teeb liikumise pisut raskemaks.
Kasutame oma füüsilist keskkonda nagu meie esivanemad.
See on kõige parem küsimus,
kui mõtlete töö juures liikumisele.
Kuidas liikuda oma töökohas ja teha nagu esivanemad
keskkonnas, mis polnud tänapäeva kontorikeskkonna moodi?
Mitte 10 000 sammu päevas, vaid 500-1000 sammu tunnis.
Ärge sõitke liftiga, minge trepist.
Ärge käige jõusaalis, lihtsalt kandke ostud poest koju.
Puhastuskuur.
Linnakeskkonnas puutume kokku keskkonnareostusega,
tubakasuitsuga ja nii edasi. Selle vastu võib kasutada toidulisandeid
ja puhastavaid aineid, mis kiirendavad reostusest vabanemist.
Meie rasvkoes talletuvad raskemetallid, kemikaalid ja mürkained.
Higistamine on inimkeha peamisi puhastusviise.
Võimaliku reostuse väljutamist saab kiirendada
higistamisega ja traditsiooniliste meetoditega nagu saun.
Rasva on mitut eri sorti. Talletatud ehk valge rasv,
keha energiaülejääk. Sellega kõnnime ringi.
Keha hoiab seda edasiseks kasutamiseks.
Pruun rasv läheb käiku 14-15 kraadi juures.
Pruun rasv lagundab valge rasva varusid ja teeb neist energiat.
Nii võib külma temperatuuriga harjuda
ja oma kehatemperatuuri tõhusamalt reguleerida.
Karastamine.
Mis külma käes juhtub? Treenime oma närvisüsteemi
paindlikumaks muutuma.
Külm vesi on alati sama. Ainus erinevus oled sina.
Sinu tuju ja seisukord võib iga päev erinev olla,
aga järve või Läänemere temperatuur on ikka sama.
Külm on õiglasem. See on nagu peegel.
Külm näitab sulle, kes sa sel päeval või sel hetkel oled.
Külma kätte minnes saab keha signaali,
et nüüd sa sured. Suredki ära.
See on ohjatud stress. Aeglasemalt sisse-välja hingates
saab närvisüsteemile õpetada, et kuigi väljas on külm,
oled ikka rahulikus seisundis.
Ühest korrast ei aita. Teine kord juba aitab.
Kui teete seda regulaarselt, muutute tugevamaks.
Hakkasin külmas vees käima Soome kolleegide tõttu.
Neil on väikesed rituaalid, jõulupeod ja nii edasi.
Nad kutsusid mind igal aastal sauna.
Kui harjud koos soomlastega alasti võtma, pole sellest lugu.
Aga sauna lähedal on alati veekogu.
Sellest polnud pääsu. Nad tahtsid näha, kuidas austraallane
külma vette hüppab. Pärast umbes kolme pidu
otsustasin neile näidata, et saan hakkama.
Tegin kõik tavalised vead, aga õppisin kiiresti.
Järgmiseks jõulupeoks olin valmis.
Hüppasin sisse. Poisid filmisid mind Nokia kaameratega
ja olid hämmastunud, et austraallane sai hakkama.
Nali polnud enam nii naljakas, kui nad taipasid,
et peavad nüüd külmas vees austraallasest kauem vastu pidama.
Mulle meeldib end proovile panna, olgu siis jäävette hüpates
või kuuma saunaga. Tahan midagi ebamugavat.
Ebamugavusest üle saamine tekitab tunde, et oled elus
ja oled midagi saavutanud.
Talisuplusel on palju ainulaadseid eeliseid.
Õpid külma ja erinevaid temperatuure paremini taluma.
Märkasin, et ma ei jäänud enam haigeks.
Karastamine tugevdas immuunsüsteemi.
Ma pole olnud haige üheksa aastat, sellest ajast peale, kui alustasin.
Uuringud näitavad, et talisuplejatel on rohkem glutatiooni,
keha peamist antioksüdanti.
Kui me end külmaga karastame, reguleerib keha oma kaitsesüsteemi
ja tugevdab immuunsüsteemi. - Kui söön näiteks kommi,
kahetsen seda 20 minutit hiljem.
Pärast ei taha kommi kuu aega, siis võib-olla söön jälle.
Külm vesi kutsub mind alati tagasi.
See tekitab kehas imelise tunde,
mis nagu püüaks välja pääseda.
See töötas nii hästi,
et ehitasin koju jäävanni.
Käin igal hommikul jäävannis ja pärast tunnen end imeliselt.
Karastamiseks, olgu siis jäävannis
või looduses, läheb vaja ainult kaks minutit kord nädalas.
See annab täieliku efekti,
keha toodab pruuni rasva ja õnnehormoone,
immuunsüsteem tasakaalustub ja taaskäivitub.
Ainult kaks minutit. See on väga tehtav, väga lihtne.
Iga kord, kui vette lähen, kogen sama külma.
Ma olen sellega leppinud. Kõige tähtsam on mõista,
et külm on lihtsalt tunne.
See on signaal, mida keha ajule saadab,
et ohust märku anda.
Võtame seda ainult signaalina, mis tahab midagi öelda.
Paastumisega on sama. Meil tekib näljatunne.
See on lihtsalt tunne, signaal, mis tahab öelda:
ellujäämiseks tuleb süüa või külmast veest välja tulla.
Võtke seda signaalina. Astuge hetkeks kõrvale
ja küsige endalt: kuidas ma end praegu tunnen?
Katsuge oma keha objektiivselt hinnata.
See hakkab teile meeldima.
"On olemas hääl, mis ei pruugi sõnu. Kuulake." - Rumi.
Me kõik tajume rohkem või vähem, kuidas meie mõtted keha mõjutavad.
Kui oleme närvilised, on meil liblikad kõhus.
Aga sageli, kui sööme halba toitu,
ei pruugi me mõista, kui väga see meie vaimset seisundit mõjutab.
Uitnärv suhtleb kogu aeg.
Keha ja aju on üksteisega seotud.
Seda biohäkkerid häkkida ja tuunida püüavadki.
Aju saab pidevalt palju signaale, meil on palju mõtteid.
Majanduslik seis, suhted teiste inimestega,
töö ja paljud teised asjad, millele peab mõtlema.
Ülesannete nimekirjad on pikad. Meil pole aega peatuda
ja järele mõelda, oma keha uurida ja mõista, mis toimub.
Neid asju on lihtne segamini ajada.
Näiteks gluteen. Tean, et see pole mulle hea.
Kui lähen ema juurde ja ta küpsetab pannkooke
tavalisest jahust, söön kaks pannkooki
ja kõhus on tunne, nagu oleksin söönud sada tükki.
Ma tean erinevust. Varem oleksin mõelnud,
et sõin liiga palju, sest need meeldivad mulle.
Nüüd söön kaks tükki ja tunnen sama.
Võib-olla on asi gluteenis ja mu kehvas kõhukliimas.
Aga selleks, et mõista keha saadetud signaale,
peame hoo maha võtma ja tähele panema,
astuma kõrvale ja küsima endalt, kuidas ma end tunnen.
See on parimaid viise oma sügavama olemusega sideme loomiseks.
Kvantitatiivne mina.
Miks kasutavad biohäkkerid palju vidinaid ja tööriistu?
Tehnoloogia tegi meid nõrgaks, aga võib aidata
jälle tugevamaks saada ja end paremini mõista.
Meil on erakordset tehnoloogiat, mis juhendab, annab informatsiooni
ja ütleb, mis toimub meie soontes, milline on vere seisukord.
Aga see on ainult teejuht. Seda tuleb kuulata.
Selle abil võib ennast ja oma organismi mõista.
Kui tahate enda jälgimise abil tervist parandada,
on kõige parem alustada uneuuringutest.
See näitab, kuidas treening, toit ja elustiil und mõjutavad.
Glükoosimonitor on samuti hea tööriist.
See näitab metaboolset paindlikkust
ja keha reaktsiooni erinevatele toitudele.
Uni.
Tegelikult pole tähtis,
kui kõvasti treenid või kui hästi sööd, kui magad halvasti.
Stress ja uni on tihedalt seotud.
Stress võib une kvaliteeti ja kestust halvasti mõjutada
ja ebapiisav uni tõstab stressitaset.
Nii stress kui unepuudus võivad tekitada püsivaid füüsilisi ja vaimseid probleeme.
Uni on nurgakivi, kõige tähtsam biohäkk
stressitaseme ja närvisüsteemi mõjutamiseks.
Une ajal toimub kehas palju protsesse.
Esimestel öötundidel on rohkem sügavat und
ja hiljem rohkem REM-und.
Sügava une ajal puhastab aju keha kahjulikest ainetest.
Ilma sügava uneta on närvisüsteemis rohkem mürkaineid,
mis tekitab närvisüsteemis rohkem stressi.
Kui tahate lihaseid kasvatada ja tugevamaks saada,
vajate teatud hulka sügavat und.
Sügavas unes keha kasvab.
REM-une ajal närvisüsteem taastub.
Ilma REM-ita on närvisüsteem järgmisel päeval palju reaktiivsem.
Üks halb öö pole katastroof,
aga kui üks tuleb teise järel ja halb uni saab krooniliseks,
muudab see kõike. Ainevahetus muutub.
Ihaldame rohkem glükoosi, suhkruid ja süsivesikuid.
Teeme halbu otsuseid, meil on raskem keskenduda.
Meie elukvaliteet on halvem.
Vanades inimestes suurendab unepuudus amügdala ülitundlikkust.
Kui me ei maga, on närvisüsteem veelgi rohkem häireseisundis.
Tean seda omast käest.
Mul olid traumapunktis 24-tunnised vahetused. Töötasin öö otsa.
Tahtsin kogu aeg sõõrikuid.
Ihaldasin hästi toitvat rämpstoitu.
Unepuudus häirib tavalisi füsioloogilisi mehhanisme.
Unetuse vastu aitavad erinevad tehnikad.
Kiiremini uinumiseks õppige kõiki lihaseid lõdvestama,
et saaksite sügavamalt lõõgastuda ja aju aktiivsust muuta,
minna üle sügavamatele ajulainetele.
"Uni on tervise Šveitsi taskunuga. Kui unest on puudus,"
"tekivad haigused. Kui und on küllaga,"
"oleme terved ja elujõulised." - Matthew Walker, PhD.
Vähendasin koormust dramaatiliselt, võtsin lihtsama töökoha.
Ei mingeid öiseid vahetusi. Hakkasin rohkem magama ja voodis aega veetma,
lõõgastusin rohkem. - Unega on see häda,
et kui me öösel üles ei ärka, pole une kvaliteet hea.
Paljud arvavad, et magavad hästi, aga see pole nii.
Siin on tehnoloogial tähtis roll. Kui me ei mõõda,
ei jälgi, ei saa andmeid, ei näe tõelist olukorda,
ei saa me kunagi teada. Tehnoloogia võimaldab teha väikeseid muudatusi
ja une kvaliteeti igapäevaselt parandada.
Unehügieen, toa temperatuur,
kohvi ja kofeiini kogus kehas.
Seda kõike saab muuta ja me näeme tulemusi
tänu tehnoloogiale, andmetele ja mõõtmistele.
Kasutan kõiksugu jälgimisseadmeid,
et näha, kuidas on lood mu närvisüsteemi ja une kvaliteediga.
Kuigi ma võin end linnakeskkonnas puhanuna tunda
ja andmed on korras, siis kui lähen loodusesse,
muutub mu enesetunne tuntavalt
ja ma tunnen end pärast öist puhkust paremini.
See peegeldub ka andmetes. Südamerütm on aeglasem,
rütmi variatiivsus suurem. Ma saan rohkem sügavat und
ja vererõhk on madalam, kui ma olen looduses.
Ma ei vaja tehnoloogiat, et seda märgata. Tunnen seda oma kehaga
palju vahetumalt kui linnas,
kus vajan tehnoloogiat, et mõista, kuidas ma end tunnen.
Sellel on paar põhjust. Looduses on vähem elektromagnetvälju,
vähem segajaid ajulainetele
ja füsioloogilistele protsessidele. Lisaks sellele
langeb kehatemperatuur öösel palju rohkem,
see on looduse lainel. Linnakeskkonnas
elame pidevalt troopilises kliimas,
24-25 kraadi juures. Looduses on loomulik variatsioon.
Magama minnes keha temperatuur langeb.
Kui keskkonna temperatuur langeb sellega samas tempos,
siis see on meile harjumuspärane. See mõjub hästi.
Kehatemperatuuri saab kunstlikult langetada,
madratsitega, mis viivad soojust kehast välja.
Mul on kodus seadeldis,
mis jahutab keha madratsis ringleva külma vee abil.
Soovitan ka vältida hilja õhtul söömist,
sest süües muutub keha metabolism aktiivseks.
Keha muudab toitaineid energiaks. See on termogeeniline protsess,
mis tõstab kehatemperatuuri.
Melatoniin on unega seotud hormoon.
Sellel on ka teisi mõjusid. See ei aita ainult magada,
vaid parandab ka taastumist. Keha taastub kiiremini,
kui organismis on melatoniini.
Me ei taha õhtul melatoniini vallandumist edasi lükata,
puutudes kokku kunstliku valgusega.
Kunstlik valgus.
Õhtul peaks valgust hämardama ja eelistama punast valgust,
loomulikku loojanguvalgust. Vältida tuleks eredaid tulesid,
eriti sinist valgust, mis tõkestab melatoniini tootmist.
Sinine valgus pole meie vaenlane, küsimus on koguses
ja ajastuses. Hommikuti vajame sinist valgust,
see aitab bioloogilist kella sünkroonida.
Biorütm tähendab seda, et meie elundid, keha ja organism
on looduse ja ümbritseva keskkonnaga tasakaalus.
Biorütm juhib peaaegu kogu meie füsioloogiat,
alates metabolismist ja seedimisest hormoonide ja isegi teadvuseni.
Meie kehas on kell. Kõige erksamad oleme tavaliselt
vara-ja keskhommikul.
Reageerimiskiirus on parim kella 14-15 paiku.
Kõige tugevamad oleme 16-17 paiku
ja nii edasi. Erinevad süsteemid töötavad erinevatel aegadel.
Biorütmi parim näide on ööpäevaringne tsükkel
stressihormooni kortisooli ja unehormooni melatoniini vahel.
Hommikul ärgates annab kortisool meile energiat
ja jaksu ees seisvaks päevaks.
Melatoniin muudab meid õhtuti uniseks
ja aitab öö jooksul paremini puhata.
Bioloogilist kella on kõige parem sünkroonida
ereda valgusega hommikuti.
Kõige parem on muidugi loomulik päikesevalgus.
Selle puudumine tekitab probleeme.
Soome talves on raske loomulikku valgust saada,
hommikuti on väga pime. - Ma kasutan sinist valgust
just hommikuti, näiteks päevavalguslampi või selliseid prille.
Saadan ajule signaali, et päev on alanud. Mida varem, seda parem.
Kui keha biorütm liigub keskkonnaga samas tempos,
on lihtsam tervena püsida. Keha kogeb vähem stressi
ja vähem informatsiooni. - Aga õhtuti
pole hea sinise valgusega liiga palju kokku puutuda.
Peaksime seda tõkestama ja otsima pikemaid lainepikkuseid,
mis seostuvad loojanguga.
Kui olete selline inimene, kes läheb teistest hiljem magama,
siis see tuleb lihtsalt harjumustest ja elustiilist,
mitte tingimata geneetikast või füsioloogilisest eripärast.
Looduses käimine, näiteks telkimine,
tasalülitab inimese biorütmi.
Tõenäoliselt jääte magama, kui päike loojub
ja ärkate päikesetõusuga.
Kui igapäevane elurütm läheb sassi,
läheb kõik sassi. - Biorütmi kõrvalekalded
tekitavad haiguseid. Öötööd loetakse kantserogeenseks
just sellepärast, et see lahkneb meie biorütmist.
Uuringud näitavad, et biorütmi häirimine
häirib keha tasakaalu ja põhjustab kroonilisi haiguseid.
Aga me ei pea koopainimesteks hakkama, et tervislikult elada.
Siin on mõned lihtsad trikid biotsükli ühtlustamiseks.
Käige väljas päevavalguse käes, sööge valgel ajal,
paigaldage sinist valgust vähendavad rakendused ja magage kottpimedas.
Pikaealisus.
Kujutage ette, et te olete poes ja teil on eelarve: 50 eurot.
Käite ringi ja märkate, et kaupadel pole hinnasilte.
Panete kauba korvi ja lähete kassasse.
Kassapidaja ütleb: "Vabandust, siin on kaupa 100 euro eest."
See on probleem. Tervisega on sama lugu. Kui käite sõpradega väljas,
sööte pitsat, joote õlut ja olete öö läbi üleval,
teate, et sellel on hind. See läheb midagi maksma.
Lõpptulemuseks on see, et Lätis
on keskmine eluiga 75, aga tervelt elatud aastaid on keskmiselt 55.
Mõelge, mis nende 20 aasta jooksul toimub. Inimesed elavad piineldes,
käivad arstide vahet, võtavad tablette
ja elavad väga kehvasti. Kõik sellepärast, et nad ei teadnud hindu.
Teistega rääkides hämmastab mind iga kord,
kui suur on lõhe selle vahel, kuidas nad oma keha kohtlevad
ja mida nad kehast ootavad.
Nad ei mõista ühel või teisel moel,
et meil on ainult üks keha.
Sellega tuleb elu lõpuni läbi ajada.
Kui keha elu jooksul kahjustada,
tekivad vanemas eas probleemid.
Kui oma ainsa keha eest algusest peale hoolitseda,
seda õigesti hooldada ja kohelda,
võite ka oodata õiget sooritust ja elada kogu elu tervena.
Ma ei taha saada 180-aastaseks.
See pole minu jaoks vajalik. Ma tahan terveid eluaastaid.
Tahan võimalikult kaua terve olla ja siis ära surra.
"Tähtis pole mitte see, kui palju aastaid sa elad,"
"vaid see, kui palju elu on su aastates." - Abraham Lincoln.
Eesmärk.
Inimesed põlevad läbi, sest üle 70% meist
pole oma tööst huvitatud.
Seda ühest küljest. Teisest küljest,
inimeste elu eesmärgid ja elu tähendus
pole korralikult paika pandud. - Ma ei tea kedagi, kes oleks läbi põlenud
tehes midagi, millesse kirglikult suhtub.
Suurfirmadele raha teenimine ei muuda mu elu sihipäraseks.
Karjäärivahetus muutis mu elu täielikult.
Inimesed pole paigal nagu puud. Meil on jalad, me liigume ringi.
Ka meie isiksus ja iseloom võib muutuda.
Võime saada uueks inimeseks. Me ei pea jääma samasuguseks
nagu minevikus. Võime pidevalt areneda.
Võime muuta oma töökohta, elustiili ja elukeskkonda.
Muutused on alati võimalikud.
See pole lihtne. Mõned ütlevad: ma pean kodulaenu maksma,
mul on palju laene, vajan raha.
Mul oli ka pere ja palju kulutusi,
aga see on riski väärt.
Tipptegijad on tihti eesmärgipõhised inimesed.
Paari aasta eest, kui jooksin veel maratone,
seadsin endale eesmärgiks joosta alla kolme tunni ja 30 minuti.
Valmistusin selleks, pidasin ketogeenset dieeti,
arendasin jooksutehnikat ja tegin paljusid asju,
et oma eesmärki saavutada. See õnnestus. Ja mis juhtus?
Jooks toimus pühapäeval. Esmaspäeval olin nagu tühi kott.
Olin oma eesmärgi saavutanud,
aga see ei toonud oodatud rahulolu. Järgmise nädala jooksul
langesin masendusse. Ma ei teadnud, mida teha.
Kas seada eesmärgiks kolm tundi?
Lõpuks läksid mu head harjumused vett vedama,
sest mul polnud sihti silme ees.
Eesmärkide püstitamine on lühemas perspektiivis hea,
aga neist tuleks kaugemale vaadata.
Selle asemel et mõelda, kuidas kaotada paar kilo,
peaksime mõtlema, kuidas olla elu lõpuni terve ja heas vormis.
Elule tuleb anda tähendus, põhjus midagi teha.
See viib meid edasi ja tekitab tunde, et saame paremaks,
areneme ja kasvame inimese ja indiviidina.
Ainult nii saab läbi põlemist vältida.
Seda, mida me maailmas muuta saame, on väga vähe
võrreldes kõigega, mida ei saa. See võib tekitada ärevust ja stressi.
Kõigil linnainimestel pole alati võimalik looduses käia.
Selle pärast pole vaja muretseda. Peame lihtsalt kohanema
meie keskkonnas võimalike biohäkkidega, mis teevad enesetunde heaks.
Inimestel on loomulik tendents püüda kõike suunata.
Oma elusid ja päevaplaani. Kui tunneme ärevust või stressi,
üritame sellest kohe vabaneda.
Teadmine ja mõistmine, et elu on pidevas muutumises
ja alati tuleb ette üllatusi või ebamugavaid hetki,
on väga tähtis. Ainult nii saame nende hetkedega kohaneda.
Kui me ei püüa kõike ebameeldivat eemale tõugata,
suudame paremini igat hetke nautida.
Olen püüdnud elus palju raskeid asju teha,
et endale meenutada, et need stressorid ja keskkonnaohud
ei kao kuhugi, need jätkuvad
ja me ei saa seda vältida. Ainus, mida teha saame,
on muuta end vastupidavamaks ja kohanemisvõimelisemaks
ja kõigeks ette valmistuda.
Kuigi biohäkkimine rõhutab holistlikku lähenemist elule
ja iga hetke mõtestamist hommikust õhtuni,
on väga tähtis, et me ei püüaks kõike suunata.
Ka see võib tekitada palju stressi.
Küsimus on tasakaalus, peame teadma, mis on meile hea.
Biohäkkimine peaks tooma õnne ja tervist,
ärksust ja meelerahu.
Sellest ei peaks saama reeglid, mida tuleb pimesi järgida.
"Ebakindlus on ainus kindel asi."
"Oskus ebakindlusega elada on ainus kindlustunne." - John Allen Paulos.
Inimene on liigina keskpärane.
Oleme nõrgad, jookseme aeglaselt.
Meil pole küüniseid ega teravaid kihvu. Me pole eriti tasemel,
võrreldes näiteks teiste imetajatega.
Meist sai domineeriv liik tänu koostööle
ja omavahelistele sotsiaalsetele sidemetele.
Üks põhjus, miks inimesed on nii kaua ellu jäänud,
on sotsiaalne koostöö. Kujutage ette, et olete üksi, kas looduses
või kriisi või sõja ajal.
Üksi ei jää keegi kaua ellu. Me peame kokku hoidma.
Kui tahate soovitud tegevust jätkata,
tunda end paremini, elada tervislikult ja kasutada biohäkke,
püüdke teha seda teistega koos.
Endale on kõige lihtsam valetada.
Vajame kedagi teist, keda ei taha alt vedada.
Koos mõttekaaslastega on lihtsam tervislikult elada.
Isegi unejälgimissõrmus on omamoodi partner.
Ärge takerduge andmetesse, kasutage seda treenerina.
Juhendajad, treenerid, partnerid, sõbrad, pere.
Otsige neilt tuge, et oma elu paremaks muuta.
Kui naine jääb rasedaks, ei hakka tema mees nõudma:
"Kas kuue kuuga saaks?" Muidugi mitte.
See võtab keskmiselt üheksa kuud. Kui istutate seemne, näiteks basiiliku,
et seda salati jaoks kasvatada,
ootate, et taim kasvaks suureks kolme-nelja nädalaga.
Siis saab lehti, mida salatisse panna.
Looduses tuleb kannatlikult oodata, asjad võtavad kaua aega.
Sama käib ka tervise kohta.
"Täna on su ülejäänud elu esimene päev." - Charles Dederich.
Kui tunnete, et seda on korraga liiga palju,
alustage väikestest sammudest. Kasutage õhtuti vähem tehnoloogiat.
See on üks samm. Üks samm teise järel. Tarbige vähem suhkrut,
vähem kohvi. Arendage häid harjumusi samm-sammult
ja tehke protsess enda jaoks lihtsamaks.
Eesmärgiks on olla iseenda peremees.
Näiteks ärgates jooge kõigepealt klaas vett
ja minge välja värskesse õhku. See on hea hommikune rutiin.
Isegi väikesed asjad on väga tõhusad.
Nii jõuate enese valitsemiseni.
Kujutlege kaht raketti, mis lendavad kosmosesse.
Nende trajektooride vahe on ainult üks kraad, vaevumärgatav.
Nad lendavad väga kaua paralleelselt,
aga lõpuks jõuavad erinevatesse galaktikatesse.
Neil asjadel on pikaajaline mõju. Miski ei muutu üleöö.
Ühekraadine nurk on väga väike.
Seda peaaegu ei märkagi. Aga mõne aja pärast,
pikemas perspektiivis muutub kõik paremaks.
Tunnete kohe päeva alguses, et tegite tervisele midagi head.
Alustan igat hommikut 60 sekundiga külma duši all.
Seda aega saab tasapisi pikendada.
Tooge see oma ellu väikeste sammudega,
et jõuaksite harjuda. Kui see käib rituaali juurde,
tõusete voodist ja tegutsete, pole vaja end sundida.
Hakkate lihtsalt õigeid asju tegema ja lisate iga kord midagi uut,
mis antud hetkel kasuks tuleks.
Võtke üks biohäkk dieedist,
midagi treeningust, midagi mediteerimisest.
Pange kokku oma biohäkkide komplekt,
mis sobib just teie ellu. - Kui paljud püüavad paastuda,
sest tahavad kaalus alla võtta? See on vale lähenemine.
Sihiks tuleb seada hea enesetunne. Kui hakkad sellele keskenduma,
mõistad, et heaks enesetundeks
tuleb jälgida mitut asja korraga.
Süüa ja magada paremini, liikuda palju, treenida närvisüsteemi,
olla heade inimeste seltskonnas, anda elule siht,
ka majanduslik seis, kõik on selle taga.
Kui üks asi on puudu, ei tunne sa end hästi.
7 aasta pärast pole meie kehas enam ühtegi rakku,
mis meil praegu on.
Tegelikult loome end kogu aeg uueks.
Miks mitte alustada kohe? - Teate, millal on puu istutamiseks parim aeg?
20 aastat tagasi. Ja mis on paremuselt teine aeg?
Täna. - Keegi ei vastuta teie tervise eest
ega huvitu teie tervisest nii palju kui teie.
Võite rääkida erinevate ekspertidega,
arstide ja spetsialistidega. Üks asi on see, mida nemad ütlevad.
Aga lõppude lõpuks peate ise oma tervise eest vastutuse võtma.
Kui seda mõistate, võivad tõelised muutused alata.
Tõlkinud Martin Kirotar Interlex Media & Translations