Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jó!
Ahoj, zlato. Už tam budu. Jsem dole.
Teď jsem skončil.
Už tam jsem.
Nevidíš, mě, protože jsem za rohem.
Fakt. Mám všechno. Neboj.
Jasný. Jsem tu. Jo, mám šáňo.
Mám šáňo i to ostatní. Už tam budu.
Už jdu, rychleji to nejde.
Jo, už jdu.
Jo, v pohodě. Cože?
Jo, jdu pozdě.
Jo, mám ten oblek, stavil jsem se v čistírně.
SILVESTR VE VÝTAHU
Počkejte!
Vstupní kód?
Paní, jasně že znám vstupní kód.
Nevidíte, že mám plný ruce? Jdu za kámošema.
Jsem jí ukradenej. Šťastnej novej rok, co?
Snad bude tvůj poslední, ty babko.
Ten kód znám.
V klidu. Počkej dvě minuty a můžeš vojet, koho chceš.
Jasně.
Jo, „já nic neudělal“, to říkal i Pétain.
Maršál Pétain, víš. Židé. No, o to tu nejde, už jedu.
Haló?
Ten zmetek zavěsil.
Ne, to bude těma dveřma, když se zavřou, není signál…
Vy mluvíte francouzsky?
To je k ničemu to mačkat.
Nejspíš je zkratovaný, proto stojíme.
Vy jste opravář výtahů?
- Ne. - Super, díky.
Sakra, jsme zaseklí.
No, tak prostě počkáme.
Je tam někdo? Jsme zaseklí! Sakra!
Je tam někdo? Uvízli jsme!
- Nikdo. - Musíte všechno komentovat?
- Počkáme, zase se rozjede. - Takže jste opravář výtahů.
Ne, ale už se mi to stalo s kámošem Benem. Když jsme…
Teď nemám čas na příběhy.
Je tu vedro.
- Můžeme spustit alarm. - Skvělý nápad. Do toho.
Zní to povědomě?
„Policajt z Beverly Hills“.
- Sakra. - Už byl rozbitej.
To teda nebyl. Dělal…
to vy jste ho rozbil. Uhněte.
- Zvoní to. - Jo, zvoní to.
Děkujeme, že jste nám zavolali.
Všichni naši technici jsou v terénu.
Ježíši.
Snažíme se s vámi spojit co nejdříve.
- Hlasovka. - Fakt? Aha.
Není snadný být opravářem.
Navíc je Silvestr, mají plno práce.
- Víte, kolik vydělávají? - Není to fuk?
Jo, proto neodpovídají.
Není tu horko?
Vám ne?
Ne, jsem v pohodě.
Vařím se. Dusíme se.
Já se dusím.
Rozhodně se dusím. Oba se dusíme.
Mám panickou ataku.
- Zhroutíte se? - Jsem klaustrofobik.
- To pochybuju. - Jsem.
Ti mají problém s dýcháním a připadá jim, že je svírají zdi.
Špatně se mi dýchá.
Dobře.
- Poslyšte, to bude dobrý. - Ruce pryč.
Poslouchejte a oči sem.
Nádech.
Výdech.
- Nádech. - Nesahejte na mě.
- Výdech. - Zdi se přibližujou.
- Nene. - Ale jo.
- Je to jen ve vaší hlavě. - Ne, umírám. Otevřete!
- Dobře, máte ataku. - Ježíši, jo.
Bohužel je jen jedno řešení. Pardon.
- To byla facka? - Ne.
Jen jsem vás rozptýlil, abyste…
…mě kopla do koulí.
Máte recht, je mi líp.
Fajn.
Pomůžete mi s tím?
To je otázka? Tak ne.
Dobře.
Pojďte sem.
Dobře.
- Haló? Je tam někdo? - Ano? Je tam někdo? Uvízli jsme.
- Nepanikařte. - To se jí snažím říct.
Díky. Uvízli jsme. Dostane nás někdo ven?
Nebojte se, paní. Děláme na to, jen klid.
- O to se snažíme. - Dobře.
Od kdy tam jste?
- 8:45. - 8:50.
- Musíme být přesný. - Co napíšu?
- Záleží na tom? - To je na vás, paní.
- Fajn, tak 8:47. - To by šlo.
Díky, zapsáno. Má někdo z vás srdeční problémy?
- Ne. - Ne.
Dobře, někdo těhotný ve výtahu?
Ne.
Určitě? Benova ségra si myslela, že není…
Jsem si jistá.
- Je to ano, nebo ne? - Napište ne!
Dobře. Je ve výtahu dítě?
- Záleží, co tím myslíte. - Mladší deseti let.
Ne!
Fajn. Jaké je číslo kabiny?
- Nahoře. - B-Y-nula-osmnáct.
Ne, to není nula, ale písmeno „O“,
- Ne, na konci jsou čísla. - Jste číselnice?
To ani není slovo!
- Našel jste nás, nebo ne? - No, vlastně to bylo O a ne nula.
Podle počítače tam porucha není.
Jsme tu už hodinu, to jako není porucha?
Píše se to tu v počítači. Není třeba zvyšovat hlas, ne?
Klid.
- Dobře, promiňte. - Promiňte.
Dobře, posílám tam technika.
Jo!
Přijde zítra v osm.
Nikoho jiného tu nemám, všichni pracují.
- Ne. - Šťastný nový rok!
Hlavně se nesnažte otevírat dveře.
- Díky. Šťastnej novej! - No to ani náhodou!
Nebudu v týhle rakvi celou noc! Fakt ne!
- Je jim to fuk! - Děkujeme, že jste nám zavolali.
Všichni naši technici jsou v terénu.
Snažíme se s vámi spojit co nejdříve.
Hlasovka.
To vím taky. Nehodlám tu být do osmi ráno. Pomozte mi.
- A s čím? - Odcházím odsud.
Rozhodně ne. Pán říkal, že nemáme…
Ale…
Do prdele, propadli jsme se. Zemřu, my tu zemřeme!
Jo, možná jo a je to vaše chyba.
Říkal jasně, ať neotvíráme dveře. Co na tom nechápete?
- Ale jak jinak se odsud dostanem? - Nevím, přestaňte řvát.
- Já neřvu. - Ale jo.
Ne. Kde sakra jste?
Tady. Tudy.
Proč?
- Rozptýlení. - Přestaňte.
Je mi líp. Promiňte. Jste v pořádku?
Nic moc.
To snad není pravda.
Trávím Silvestra ve výtahu s někým úplně cizím.
Na hovno.
No, mohlo by to být horší.
Mohl bych být psychopat nebo sériový vrah. Nebo hůř.
Calimero.
- To černý kuře s vejcem na hlavě? - Ne.
Calimero. Ten, jak zpívá:
V beztížnosti…
- Calogero. - Ne.
- Je to Calimero. - Calogero.
- To je Calogero. - Ne.
Calimero.
Stopro.
Nebudem si tykat?
Proč ne.
Gaël, těší mě.
Hannah.
S dvěma H.
Na začátku a na konci. To je fuk, nebudeš mi psát.
No tak, je Silvestr. Má bejt zábava.
Kdo říká, že dneska musí bejt všichni happy? Není to zákon.
- Nikde se to nepíše. - Ale šla jsi zrovna na večírek.
Chystala jsem se dát příteli kopačky.
- Spokojenej? - Vážně?
Na Silvestra? To je hrozný. Co proved?
Co je ti po tom? Není to tvůj kámoš, ne?
Furt se vyptáváš a máš ten debilní kostým, asi nejsi z Paříže.
- Jo, nejsem. - Tak odkud?
Chceš to vědět?
Vyrostl jsem kousek od Cap Ferret. Znáš ho?
Jasně, to znají všichni. Pascal Obispo a tak.
Ó ty má lásko…
Eiffelovka, můj domov…
- To neznám. - To si děláš srandu.
Ale vyrůstat u moře je super.
Záleží na tom, s kým.
Páni, to je nádhera.
Jo.
Tady jsem strávil celé dětství. Měli jsme dům na poloostrově.
Vidíš toho kluka? To jsem já.
Ten přivázanej k tyči.
Ty ostatní jsou bratránci.
Otevři pusu.
Žvejkej.
- Žvejkej! - A polykej.
Fuj! Řeknu to tát…
Tati!
Je čas? Blíží se příliv?
- Ne! - Jo, dělej.
Ne! Tati!
Měls to dost drsný.
Ne, jen mě škádlí.
Oni mě, já je, bylo to vzájemný. No,
střídali jsme se v tom.
- Jo, měls to drsný. - Jo, měl jsem to drsný.
Tati!
- Strašný! Proč to dělali? - Jako dítě jsem koktal.
Neměl jsem sebevědomí. Zvlášť s bratranci, co byli skvělí ve všem.
To je blbý. Jak jsi přežil?
Ne, upřímně, v pohodě.
Bratranci na mě byli hodní.
- Čůrali na tebe. - Jen poblíž.
Čůrali vedle, postříkaly mě jen takový mrňavý kapičky.
V poho. To dělaj všichni bratránci, ne?
- Ne. - Vážně?
Pořád koktáš?
- To záleží. Někdy se to vrací. - Když na tebe někdo čůrá?
Promiň, dělám si srandu.
A odkud jsi ty? Asi z Paříže?
Skrz naskrz.
Do prdele!
Je mi to moc líto. Vážně, omlouvám se.
Ne, není to tvoje vina. Měl jsem se tomu vyhnout.
- Promiň. - Mám blbý reflexy.
Nedával jsem pozor.
Mám tam něco?
Vypadni. Nikdo tě tu nezná.
Stejně je to tu na hovno! Vypadáš jak shnilá brambora.
Bene?
Bene? Jsi to ty?
Kdo to je? Bůh?
Ne, tady Gaël. Jsem ve výtahu. Slyšíš mě?
- Gaga? Jsi to ty? - Ty ho znáš?
Jo, Ben, můj nej kámoš. Pamatuješ, jak jsem ti o něm vyprávěl?
- Neposlouchala jsem. Zavolej ho. - Bene, Gaël. Jsem ve výtahu. Jak je?
- Jsi tam? - Jo, uvízl jsem. Je všechno dobrý?
No, Johannina kámoška, ta kráva, mě vykopla,
prej jsem namol. Takže není vše v poho.
Můžou za to ty lososový chlebíčky.
Hodil jsem z nich šavli.
Stylový.
Kdo to je?
Nikdo. Hannah, jedna známá, co tu uvízla se mnou.
Je sexy?
- Jo! Ne! - Já to slyším.
Jo, je, ale o to tu teď nejde.
Ty kanče! Prune tě sežere, až dorazíš.
Vážně? Je naštvaná?
Sakra. Kdo je na večírku?
- Na to teď není čas. - Máš pravdu. Teď ne.
Bene? Jsme zaseknutý. Ve výtahu.
Jako Calogero?
- Přesně tak. Takže to není Calimero. - Ne.
Zavolej hasiče. Jsme zaseknutý, slyšíš?
Kámo, všichni jsme zaseknutý. Já taky.
Jsem zaseklej v životě, v práci, v lásce.
Šlapu vodu. Nikam se nedostávám.
Víš, kolikrát jsem si dneska vyhonil?
Ale ne…
Ne, nevím.
Tak hádej. No, zkus uhádnout.
- Řekni nějaký číslo. - Jo, fajn. Třikrát?
Osmkrát.
Hnusím se sám sobě. Na konci už to bylo suchý. Víš, jak to myslím?
- Jo. - Potřebuju někoho, kdo mě má rád.
Ty, ty mě máš rád, kámo.
To se počítá. A víš co? Musím se sebrat.
Jdeme na to!
Ne, Bene!
Bene, neodcházej! Zavolej hasiče!
Hej! Vrať se! Zavolej hasiče!
To je ale blbec.
Ježíši!
- Je mrtvej. - Rozhodně je blbej.
Je naživu.
Lidstvo zachráněno. Skvěle.
- Tak to přebírám. - Co chceš dělat?
Udělám zkrat, abychom mohli…
Ježíši. Fajn, neboj se, mám kurz první pomoci.
Raz, dva, tři! No tak, prober se!
Dostanu šok a ty mi šaháš na kozy? Ti ruplo v bedně?
Jen jsem ti chtěl zachránit život.
To nebyl dobrý nápad.
Nesahal jsem na prsa, to byla resuscitace. Lékařský postup. Nebylo to…
Jo, jasně. Chápu, dobrý.
Podej mi kabelku.
Jsem neporazitelnej.
Jsi blbej?
- Fajn, jsem porazitelnej. Ještě? - Jasně.
Proč by se holka s klukem rozcházela na Silvestra?
Všichni mužský jsou debilové.
Všichni ne.
Ale jo.
Hustý! Tenhle song jsem zbožňoval.
Můžu pokračovat, nebo budeš trsat?
Jo, sorry.
Tari. Moje první pravá láska.
Až na oblečení vám to spolu sekne.
Jo. Ale to nejsem já.
- Promiň, neruším? - Hele, Hannah…
- Kdo jsi? - Drž hubu.
Jsem jeho holka. Naser si a vypadni.
- Trochu vulgární. - Drž hubu.
Ty drž hubu.
Aha, takže noha do rozkroku, to je tvoje.
Počkej.
- Co se děje? Ven. - Nic, přísahám.
- Jsi šílená. - To je můj kluk.
- Tehdy jsem byla trochu startovací. - Vodprejskni.
- Teď je to lepší. - Jo.
- Jsi na hlavu. - Ne, to ty.
- Nemluv na mě. - Co na mě saháte?
To nic.
- Ty krávo! - Je šílená.
Tak jsi narazila na blba, ale neházej všechny do jednoho pytle.
Ale jo. Pojď.
- Hustý. dvacet metrů čtverečních! - Ne.
- Výhled na Notre Dame? - Ne.
- Muselas dát majlant za nájem. - Chceš tu bydlet?
To je Vincent.
Moje druhá láska.
Vzal mi všechny věci.
A moje auto.
Zloději!
Moje auto!
Zloději!
Štve mě, že jsem ho nikdy nekopla do koulí.
Tak nemáš štěstí na kluky. Ale nemůžeš to tak generalizovat.
Pojď.
- Kam jedeme teď? - Uvidíš. Jdeme.
Aha, takže tady pracuješ! Jako firma na zážitky.
Je to firma na zážitky. Nechápu, že jsi tak bystrej.
To moje schopnost pozorování a… To byl sarkasmus.
Vidíš? Dobrý postřeh.
Podívej.
Mám zprávu o naší poslední akci.
Bylo to na hovno.
- Jo? Tak špatný? - Jo, špatný.
Když máme od lidí po akci hashtag #nahovno,
je to na hovno.
Nikdo nechce mluvit?
Tlouštík?
Zobák?
Retard?
- Srajda? - Je to Saraida, arabský jméno.
Dost s přezdívkama. Je to ponižující.
Až vaše práce nebude stát za hovno.
Svá jména si musíte zasloužit, že jo?
Spíš bychom si měli zasloužit přezdívku, co reflektuje pracovní dovednosti.
Ne fyzické nebo osobní kvality.
To bylo dlouhý. Dobře, tak do práce. Jděte.
Skvělé. Až na tebe, HP.
HP… Jako Harry Potter?
Hezká prdelka.
Co se směješ?
Ty jsi fakt mrcha.
Ne, jsem žena. Lidé mě respektují.
Dobře, ale trochu mrcha jsi.
Slušná žena.
Slušná…
mrcha.
Mrcha.
Dobře, stačí.
- Tady se asi shodneme. - Ještě to můžu změnit.
174 ku čtyřem, ne, nemůžeš.
I kdybychom tu byli rok, nemáš šanci.
Ale s HP to vypadá nadějně.
Marc.
- Jsem Gaël. - To vím, on je Marc.
- Takže s Marcem dobrý? - Jo.
Jsme spolu dva roky. Je to fajn,
ale nevydrží to.
Jako u ostatních, vyjebe se mnou. Proto ho pustím dřív.
Počkat. Dáš mu preventivně kopačky na Silvestra,
i když nic zlýho neproved?
Jo.
Kdo říká, že nic neudělal? Všichni jste stejný.
Když to říkáš.
- Dáš si burák? - Ne.
Kdo byla ta holka, o který jsi mluvil předtím s Benem?
- Prune? - Jo.
Prune je moje přítelkyně.
Vážně?
Co?
Sakra! Otoč se!
Nehejbej se.
Raz, dva, tři! No tak!
Ještě jednou! Raz, dva, tři!
Ještě!
- Sakra! - Do prdele!
Páni, to bylo o fous.
- Viděl jsem světlo. Ty jo. - Vážně?
- Zachránilas mi život. - Ne.
- Ale ano. - Ne.
Podle kodexu bušida je můj život teď tvůj.
- Není třeba. - Můj život je tvůj.
Slib mi, že budeš opatrnější.
Na svou čest, budu.
A už mi nikdy nedávej prst na pusu.
Kristepane, chce se mi zvracet.
- Smrdí od buráků. - Ježíši.
Ty krávo.
- Byl jsem tak blízko, fakt. - Jo.
Myslel jsem si, že je po mně.
- Dopr… - Dělám si srandu.
Vole.
Jste zaseknutý?
Je tam někdo? Jo! Pomůžete nám?
Jste tam?
Jmenuju se Pablo.
Ahoj Pablo. Já jsem Gaël a tohle je Hannah.
To je ošklivý jméno!
Jo? A Pablo není na prd?
Přestaň! Sklapni.
Ahoj, Pablo, Hannah. Kolik ti je?
Osm let.
To už jsi velkej. Můžeš prosím zajít pro taťku nebo mamku?
Taťka je zamčenej v koupelně s tetou Christelle.
A kde je máma?
Vytuhla na gauči. Někdy dost prdí, takhle…
Je docela vtipnej…
Dobře, Pablo.
Poslyš, jsem kamarád Prune,
je teď v šestce nalevo, v bytě Johna Avidana.
Táta říká, že nemám mluvit s cizíma lidma.
To má pravdu, ale my už se známe.
Jsme známí Johna Avidana ze šestky.
Táta říká, že nemám mluvit s tím ze šestky, protože je to kretén.
To má pravdu. Promiň. Je to kretén.
- Fajn… - Škoda, šlo to dobře.
Počkej, Pablo. Já kamarádím s Marcem.
Nežije tu, je na večírku u Justine.
Víš, kdo je Justine?
Táta říká, že na šestce vpravo jsou jen feťáci.
Myslím, že tvůj táta je moc zaujatej.
Lidi, co neznáš, bys neměl odsuzovat.
Hlavně ne ten, co píchá švagrovou.
- Přestaň. - Cože?
Opravdu potřebujeme tvou pomoc.
Jsi jediný, kdo nás může dostat ven
a zachránit nás jako superhrdina.
Jako Batman!
Podle táty je Batman teplouš. A nemá superschopnosti.
To hned odvoláš!
Viděl, jak mu zavraždili rodiče. Zažil emocionální trauma.
Jsem Bruce Wayne a nemám rodiče.
Pablo, poslouchej, nezapomeň…
Sklapni.
Přestaň! Uklidni se.
Pablo! Jsi tam?
- Jo. - Pablo.
Přejdeme ty extrémně homofobní poznámky
a soustředíme se na to, co je teď důležitý.
Padesát eur.
Prosím?
Dejte mi 50 eur a dojdu pro tátu.
Nepřichází v úvahu.
Zvlášť po tom, co řekl o Batmanovi!
Kristepane…
- Nemáš peníze. - Přesně tak.
Kabelku.
Tak jo, tady jsou.
Tak. Máš to?
Máš to? Můžeš sehnat rodiče, Pablo?
Ne. Dobře vám tak, že jste zaseklí.
Když kámošíte s feťákama a kreténama, máte, co zasloužíte.
A Batman je Supermanova děvka.
- Zdarec, lúzři. - Počkej, Pablo, vrať se!
Vrať se, ty sráči malej! Najdu tě a zakroutím ti krkem!
Ty hajzlíku jeden. Čeká tě nakládačka!
Rozumíš?
- Je mu osm. - Jo, já vím.
Přehnala jsem to.
To teda jo.
Promiň.
Prune.
Prune je moje holka.
Dobrý večer všem.
Jak se daří všem v komedy klubu?
Jo, mně je taky skvěle.
Jsem Gaël, jsem komik.
Každý den to není lehký, jasně.
Ale já se nevzdám.
Pamatuju na to, co říkávala babička, než umřela.
Řekla: „Gaëli.“
Pak umřela.
Fajn. Jinak, když jsem byl malej…
když jsem byl… Chodíval jsem na pláž s bratránkama.
A jeden na mě čůral.
Asi se mu to líbilo.
A často mi říkal
„hajzlíku“. Tak mi říkal. Protože…
Protože na mě čůral.
Dobře, no…
Každej někdy vybouchne.
Ale takhle špatně teda moc ne.
- Neumíš pít. - Mám problém s polykáním.
Prune, těší mě.
Gaël.
Pracuješ tady?
Jo. Po hodinách na univerzitě.
Super práce. Můžu vidět vtipný věci. Teda většinou.
Jo, je to beznadějný.
Když se hned vzdáš, nikam se nedostaneš.
Mám to dál zkoušet?
Ne.
Ale jestli to máš rád, jo. Musíš do toho dát všechno.
Je to důležitý.
Tak já jdu.
Nechceš po směně na skleničku?
Ne.
- Sympaťanda. Šli jste, nebo ne? - Dělal jsem, co chtěla. Chtěl jsem ji.
Vzpamatoval jsem se a držel se.
- Hele, detaily nepotřebuju. - Jo, sorry.
Pak jsme se sestěhovali.
Přímo sem.
Byli jsme tak šťastný.
Byla to fakt zábava.
- Ublížil jsem ti? - Ne.
- Není to zlý. - Hezký.
Neustále jsme se milovali. Všude.
Přes den byla na vejšce, večer v komedy klubu.
Psal jsem hry, zkoušel konkurzy.
- Je to rovně? - Jo, vypadá to dobře.
Po promoci ji najala právnická firma.
Zatímco já se nikam nedostal.
- Co něco k jídlu? - Jasně.
Nikam jsem se nedostal. Vůbec nikam.
- No tak! - Paráda!
- Mohl bys aspoň uklidit! - Uděláme to potom, neboj.
Po čem?
Jdeme!
Vážně, co děláš celý den? Jen sedíš a nic neděláš! No tak!
Tak už dost, přestaň!
Neříkej „Vysvětlím ti to.“
- To byla psací schůzka. - Jo? Co to píšeš?
Přišel jsem o motivaci.
Ztratil jsem sebevědomí, myslel jsem, že jsem lúzr.
Co se stalo pak?
Díky klubu jsem překonal koktání, tak už jsem v tom nemusel pokračovat.
Přestal jsem. Sehnal si práci.
V Jurské pizzerii. Jako…
Maskot?
Ne. Zástupce značky.
Takže maskot.
Jo, jsem jejich maskot.
Prune ve mě vždycky věřila. Pořád mě pobízela, abych šel za svými sny.
Jen jsem nezvládl tu dřinu.
Je to těžký, ale někdy jsou sny jen sny. Nestanou se realitou.
Ne, seberu se. Tohle je můj rok.
Dám do toho všechno, bude na mě pyšná. Zaslouží si to.
To vážně chceš?
Jasně, že to chci. Prune ve mě vždycky věřila.
- Dokonce chce i dítě. - Vážně?
Jo.
Nevypadáš nadšeně.
Jasně, že jsem.
Proč mě soudíš? Soudíš lidi, který ani neznáš.
Ne, jen nevypadáš moc nadšeně.
Jsem hodně nadšenej.
To je normální.
Zamiluješ se, bydlíte spolu, pak děti.
Nebo taky ne.
No, Prune je chce. Teda, oba je chceme.
- Poslouchej. - Ne, štveš mě.
Ne, poslouchej venku.
- Sundej si pásek. - Počkej.
Svlíkni se.
Budou to dělat tady?
- No tak. - Očividně jo.
Sundej si kalhotky.
No tak, nikdo tu není. Bože, to je skvělý.
Hej, jsme zaseknutý! Pomůžete nám?
Jdi na to, šampióne! Jo!
Pokračuj.
- Hej! - Ještě.
- To je na prd. - No jo!
- Dělej! - Dělej!
- Podej si ji. - Sakra, už budu.
Dělej, kámo.
Dělej, Prune!
Prune!
- Jsem ráda, žes přišel. - Já taky.
Prune!
Ježíši, Prune, to snad ne!
To je noční můra, Prune!
Sakra.
Gaëli.
Nemluv. Teď tě nechci slyšet.
- Vypadáš jako váza. - Nefunguje to. Slyším všechno.
Pojď sem.
No tak.
Víš, co říkal táta, když jsem byla malá?
Nezáleží na tom, jaká je v noci tma, vždycky vyjde slunce.
A za denního světla naše chmury zmizí.
Zapomeneš na smutky a soustředíš se na to důležitý.
Měl pravdu.
Měl jsem to tušit.
Takhle to dál nejde.
Víš, kdo to byl?
Ne.
Jen podle hlasu jsem ho nepoznal.
Asi jeden z právnickejch kámošů.
Předělali jsme náš dům poblíž Honfleuru. Přijeďte na víkend.
- No jasně. Co říkáš, Gaëli? - Ano, určitě, to zní dobře.
Jen se musím podívat do kalendáře,
ale rád uvidím kousek…
- Normandie. - Normandie, jo.
A co vy?
Pořád hledáme,
ale s naším rozpočtem je to buď moc malé, nebo nic není.
To je to.
Navíc potřebujete dvě ložnice.
- Pro prcka. - Ne! To jsem nevěděl!
- Ne, nejsme... Nemáme dítě. - Ne.
Jo, to bychom měli dvě ložnice, ale ještě je nepotřebujeme.
- Ne. Dokud nebudeme mít dítě. - Ano.
Takže, Gaëli, na čem pracuješ? Máš napilno?
Kamarádka Lorraine je umělkyně. Třeba se znáte?
V Avignonu plive oheň a říkala, že jsou teď těžký časy.
Oheň jsem ještě neplival, ale mám se v životě fajn.
- Dělám stand-upy a dost konkurzů. - To je super!
Zrovna volali z jednoho filmu.
- Jakého? - Vážně?
- Jo. - Kdo tam hraje? Někdo známý?
Skvělý obsazení, velmi eklektické.
Mélanie Frotillonová a Pascal Pelouse v hlavních rolích.
- To zní povědomě. - Frotillonová, jo.
- Skvělé. Držíme ti palce. - Díky moc.
- A hodně štěstí i tobě, Prune. - Nejsem těhotná…
- Ano. - Skvěle.
- Jo. - Uvidíme se pak?
Jo, neřekl bych.
- Co jsem měl říct? - Ani neumíš lhát.
Nemusel bys lhát, kdybys jednou zvedl zadek z gauče.
Nevíš, jaký to je, když tě odmítají.
- Musím se teď soustředit na sebe. - Na sebe?
Měl jsi na sebe dva roky.
Ráno odcházím, jsi na gauči.
Večer přicházím a překvápko, jsi pořád na gauči.
Fakt se soustředíš.
Promiň. Asi je to jiný v Joinville a v Honfleuru.
Co je na tom špatnýho?
- Nic. Jen… - Tak povídej.
Nemůžu snít o domku na venkově a o dětech?
Takže chceš děti? nikdy ses nezmínila.
Chci.
Ano, chci děti. Nechtěla jsem tě s tím trápit.
Máš svou kariéru, svý sny.
Ale vzbuď se, Gaëli.
Bál ses, že to zvořeš a teď se tak děje. Ale popravdě, nikdy jsi to nezvládal.
To fakt řekla?
Mluvili jsme celou noc
a já se tehdy rozhodl najít si práci.
A dát jí, co chce.
Asi měla pravdu.
Jsem nula.
Ani na dítě se nezmůžu.
Snažíme se už rok,
a prej střílím slepejma.
Že nebudeš bulet?
Ne.
Jsem nula.
- Jsem nula. - Ale ne.
Skončím sám.
Pod mostem.
Všichni na mě zapomenou. Budou do mě klovat holubi.
Co to je? To je tvoje?
Ne, někdo mi to musel dát do tašky, zatímco ona si užívala sexu.
Jasně že je to moje, jsme tu jen my dva.
To uhraješ s těma pidi T-rexovýma rukama?
Ne.
No tak.
Zahraj něco.
Ne.
No tak.
Prosím.
Je to ukulele.
Kytara pro nicky.
Co?
Ne, nic.
Všichni nemůžou mít skrytej talent.
Určitě máš zvláštní talent.
Kopat do koulí.
No, zpíváš hezky.
Fakt si to myslím.
Spousta holek by s tebou byla ráda.
Vážně?
Jo, myslím, že jo.
Jako kdo?
Nemáš milovat svou holku a pracovat na dítěti?
Jo, ale co jsem ji slyšel na schodišti, No, nebudu lhát…
všechno zapadá do perspektivy.
Přemýšlím, že bych mohl prozkoumat i jiné možnosti.
I když je to jen sen.
Podej mi kabelku.
Mrknem se, koho tu máme, Pojď sem, něco ti ukážu.
Takže…
Tohle je Marie. Trochu tvůj typ.
Typická Pařížanka, kámoška ze střední, super sexy.
- Jo, není špatná. Co dělá? - Instruktorku Krav Maga.
Tak to nepůjde.
Jsem pacifista.
Mám slabé čchi.
Malinké čchi.
Škoda. Dobře, jdeme dál. Je tu taky…
- Super! To je tvůj pes? - Jo, můj miláček.
Paráda.
Jak se jmenuje? Takovýho jsem míval.
- Barney. - Barney.
- Cože? - Nene!
Jo.
Barney, jako ten vožrala ze Simpsonů?
Ne. Jako Matthew Barney, americkej umělec.
Toho neznám.
- To je šílený! - To jo.
- Kdo dál? Nemůžu chodit s Barneym. - Jo, počkej.
Podívám se. Jinak…
Anouk. Ta je skvělá. Trochu ujetá, ale fajn.
Co to znamená?
Máš alergii na kozí mlíko nebo Larzac?
- Ne, o tom nevím. - Tak by to mohlo vyjít.
Dobře.
To je…
- Co? - To!
- Nikdo. - To byly prsa.
- To nikdo není. - To byly kozičky. Čí?
Moje, to je fuk. Zapomněla jsem je smazat.
To není možný!
Fotíš si prsa? Abys je někomu poslala? HPéčkovi?
A proč? S mým tělem si můžu dělat, co chci.
- Můžu ještě mrknout? Bylo to rozmazaný. - Zapomeň.
Nemožný.
Ta fotka se mi vryla do paměti navždycky. Mám fotografickou paměť.
Zavřu oči a vidím kozy.
- Štěstí. - Co děláš?
Přestaň, to je nechutný.
- Přestaň. - Ty přestaň.
Promiň, už nemám další kámošky k mání.
Jakej je vlastně tvůj typ?
Ne.
Ne, díky.
Vůbec ne.
Ne, zapomeň na to.
Já tenhle výtah otevřu a dostanu Prune, protože ona je ta pravá.
Budu se za ní bít!
Počkej, Gaëli.
Vyvolávám sílu bušidó!
U Diova hromu!
U Pegasových meteorů!
Skvělý!
Kurva!
- Co? - Zasek jsem se.
Je to těsný. Tak tahej!
Nehejbej se.
- Jsem zaseklej. - To vidím.
- Nechci umřít jak v Total Recall! - V čem?
Total Recall, ale to je fuk. Tahej!
Zaber!
Ježíši.
- Víš, na co myslím? - Na mý prsa?
Teď už jo.
Ale předtím,
zase jsi mi zachránila život.
Jo.
Takže podle kodexu „šubido“ mi dlužíš život dvakrát.
Jo.
Jo, dvakrát.
To bylo těsný.
Snad jsem nezničil kostým, jinak mě šéf zabije.
- Ne, dobrý. - Myslels to vážně?
Co jsem řekl?
Že jsem tvůj typ?
Nevím. Jo, asi jo.
Počkej, představme si to. Vidíš nás dva pohromadě?
Jo, bylo by to…
Zlato, jsem doma!
Konečně! Chodíš domů tak pozdě.
Však víš, dálnice byla ucpaná.
Provoz sice stál, ale whiskey tekla proudem.
Před tebou nic neschovám.
Máš pravdu. Chtěl jsem oslavit své povýšení s kolegy u Jimmyho.
Gratuluju, miláčku. Jsem na tebe pyšná.
Oslavme to spolu společným koitem.
Výborně.
Mezitím jsem připravila tvý oblíbený jídlo.
Burgr od MacDonalda?
Před tebou nic neschovám!
- Ale kde jsou děti? - Nahoře, dělají si úkoly.
Děti!
- Tati! - Miláčkové!
Jaký byl tvůj den, Son Goku?
Skvělý, skóroval jsem…
sedm košů v basketballu.
- Výborně! - A princezna Amidala má velké novinky!
Vypadl mi zub!
Tak to si musí víla Zubnička dát pozor na Barneyho.
Takhle nás vidíš? Jako v sitcomu ze šedesátek?
- Jsi divnej. - Cože?
Vřelý domov, milující žena, skvělý děti, nevidím problém.
Země volá Gaëla, tohle neexistuje.
Tak souhlasíš se Son Gokuem a princeznou Amidalou?
Leda ve snu.
Nemluvím s tebou, když jsi taková. Jsi hysterická.
Jak nás vidíš?
Moc dobře ne.
No tak, zkus si to představit.
Tak jo.
Drahoušku!
Jsem zpátky!
Všude leží hovna.
Andílku.
Bez tebe nemá můj život smysl.
Jsi tak statečný a povzbudivý, milý manželi.
Jsem šťastná žena.
Matko! Můžu mít na příští zimu mladšího bratra?
Obávám se, že ne. Ani tebe jsem nechtěla, tak jsi poslední.
Slunce už je nízko.
Je čas jít do města prodat sýr.
Ne! Znáš přece pravidla.
Musíš zůstat doma. Jen já můžu jít do vesnice.
Moc děvek a pokušení!
Jsem blázen. No nejsem já blázen?
Vím, že když půjdu do města, podlehnu pokušení,
protože jsem slaboch a zbabělec, jako všichni muži v bordelu.
Jasně, pojď se najíst, synu.
- Tvá matka nás ve své fantazii nechce. - Přesně tak.
A já jsem podle tebe divnej.
Lepší než ten tvůj sitcom. Uvěřitelnější.
Uvěřitelnější? Jen jsi popsala ideální rodinu Mormonů.
- Teď vím, že nejsi můj typ. - Nic takovýho.
- A jsi zase hysterka. - Tys říkal, že nejsem tvůj typ.
Pořád v defenzívě. Neustále. Jsi agresivní, nikomu nevěříš.
A Mormony nesnesu.
A já nesnesu flinky, jako jsi ty.
Jsi nevyspělej, zbabělej a paroháč. Tak.
- Vážně? - Jo!
Dobře, promiň, Hannah. Tak. Omlouvám se.
Nebudem se hádat na Silvestra.
Tak pojď, vstávej. Udobříme se.
- Chceš tančit? - Ne, v pohodě, díky.
- No tak, není tu co dělat. - Proč? Pustíš něco?
Village People?
- Fakt děs. - Fakt děs?
- Jo. Děs. - Martin Jackson je děsnej?
Nic nevíš. Jeho hudba je v nejlepších filmech z osmdesátek.
Při týhle jsem líbal svoji holku na maturáku.
Počkat, říkal jsi na maturáku?
Jo. Vy jste neměli maturák?
Máme důstojnost, tak ne.
Říkáš, žes na tohle nikdy netančila ploužák?
Pokud to musíš vědět, nikdy jsem netančila ploužák.
To dělají jen balíci na vinobraní.
Nikdy.
Fajn. Ale slib, že se ti nezatoulaj ruce.
A ty, že budou prsa v pohodě.
Tak jo.
Co to děláš?
Já nevím. Já…
Nevím. Myslel jsem, že přeskočila… Že možná máme…
Nemůžem trochu tančit, než mě zkusíš vojet?
Nezkoušel jsem to. Byla to jen pusa.
Na konci ploužáku se líbá. Je to tradice.
- Jo, ale ne se mnou. - Fajn, promiň. Fajn.
- Nechtěl jsem na tebe skočit, fakt. - Jste všichni stejný.
Vidíš, proč jen já můžu do vesnice se sýrem?
Se sýrem to nemá co dělat. Jen pusa!
Hele, omlouvám se za tu pusu, jo?
Promiň, neměl jsem to dělat. Bylo to nešikovný.
Zachoval jsem se jak idiot.
Proč jsi vždycky tak defenzivní?
A co ty?
Lituješ se, kňouráš. Mluvíš o plánech a nikdy je nerealizuješ.
Já…
Až to vymyslíš, řekni.
Táta mě učil o hvězdách.
Každý léto jsme jeli do letního domku.
Celá rodina. Strejdové, tety, bratránci.
Ale každej večer jsme se s tátou ulili do zahrady.
Leželi jsme na zádech a koukali.
Naučil mě rozpoznávat souhvězdí.
To byl náš společný čas.
Jen on a já.
O taťkovi mluvíš často.
Slyšíš to? To byla kočka.
Hej, kámo. Poslyš, jsme v bryndě.
Jo, zaseklí.
Mám dar. Umím mluvit se zvířaty.
Poslyš, potřebujeme pomoc. Můžeš pro svého páníčka?
Paničku? Aha. Můžeš za ní?
Dobře. Díky, Dalí.
Slíbil, že nám pomůže.
Hannah, v pohodě?
Co se děje?
Pojď.
Tati, vzbuď se.
Tati, vzbuď se, prosím!
Při řízení mu praskla výduť v mozku.
Slíbil, že mě nikdy neopustí.
Nikdy jsem o tom nikomu neřekla.
A sakra.
Hýbe se.
Musíš všechno komentovat?
- Hannah, hele… - Ne, to je dobrý.
To je dobrý.
Sakra!
Na, vem to.
A je to. Nic nezapomeň.
To jste vy.
Dalí mi řekl, že se ten výtah pokazil.
Zavolala jsem obsluze, tomu povaleči, aby resetoval jistič.
Díky, kámo.
- Šťastný nový rok! - Díky, paní.
Dobře, Dalí. No tak.
- Babka. - Přestaň.
Tak co uděláš?
Přestanu mluvit. Začnu jednat.
Ty?
Začnu lidem důvěřovat.
Takže…
- Vyměníme si čísla? - Na co?
- Tvůj život mi patří, nezapomeň. - No jo.
- Dvakrát. - Takže se ještě potkáme.
Šťastný nový rok, Gaëli.
Šťastný nový rok.
Šest, pět, čtyři, tři, dva, jedna.
Šťastný nový rok!
Gaëli?
Hannah! Rozešel jsem se s Prune.
Udělal jsem, co jsem řekl. Řekl jsem jí, že nechceme to samé.
Zaslouží si někoho, kdo sdílí její sny. To já nechci.
Já chci jen…
Zapomněl sis peněženku.
Spadla mi do kabelky.
No, díky.
Rozešla jsem se s Marcem.
Jemu nechci důvěřovat.
Ta písnička je fakt skvělá.
Taky ji slyšíš?
Pojďme tentokrát po schodech.
Jo. Rozhodně.
SILVESTR VE VÝTAHU
Překlad titulků: Alena Novotná