Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫יופי!‬
‫הלו? כן, מותק. אני כאן. אני למטה.‬
‫הרגע סיימתי לעבוד.‬
‫אבל אני כאן.‬
‫את לא רואה אותי‬ ‫כי אני בפינה, אבל אני מגיע.‬
‫אני פה. הבאתי הכול. אל תדאגי.‬
‫כן, מותק. אני כאן.‬ ‫בטח שהבאתי את השמפניה.‬
‫יש לי שמפניה. יש הכול. אני פה.‬
‫אני בא. אני לא יכול לרוץ מהר יותר.‬
‫כן. אני כאן.‬
‫כן, זה בסדר, אני פה. אני מה?‬
‫מאחר? טוב.‬
‫בטח שהבאתי את החליפה. עצרתי בניקוי היבש.‬
‫- תקועים בסילבסטר -‬
‫רגע!‬
‫יש קוד.‬
‫גברתי, אני יודע את הקוד.‬
‫את לא רואה שהידיים שלי תפוסות?‬ ‫אני נפגש עם חברים.‬
‫לא מזיז לה. ‬
‫שנה טובה גם לך!‬ ‫מקווה שזו תהיה האחרונה שלך, מכשפה זקנה.‬
‫אני יודע את הקוד!‬
‫תירגע, זה ייקח שתי דקות,‬ ‫ואז תזיין את מי שבא לך.‬
‫כן, בטח.‬
‫כן, בטח. "לא עשיתי כלום."‬ ‫זה מה שפטאן אמר.‬
‫נו, פטאן, המרשל, עם היהודים.‬
‫טוב, זה לא משנה. בכל מקרה, אני בדרך.‬
‫הלו?‬
‫המניאק הזה ניתק לי.‬
‫לא. נראה לי‬ ‫שזה בגלל שהדלתות נסגרו, אז אין קליטה.‬
‫סליחה, אתה מדבר צרפתית?‬
‫אין טעם ללחוץ על הכפתור.‬
‫זה בטח קצר, בגלל זה המעלית נעצרה.‬
‫אתה טכנאי מעליות?‬
‫לא.‬ ‫-אחלה, תודה.‬
‫לעזאזל. אנחנו תקועים.‬
‫טוב, אין מה לעשות חוץ מלחכות.‬ ‫-היי!‬
‫יש שם מישהו? אנחנו תקועים פה! לעזאזל!‬
‫יש שם מישהו? אנחנו תקועים פה!‬
‫אין שם אף אחד.‬ ‫-אתה חייב להעיר על כל דבר?‬
‫צריך לחכות, היא תחזור לעבוד.‬
‫אז אתה כן טכנאי מעליות.‬
‫לא, אבל נתקעתי פעם במעלית‬ ‫עם חבר, בן. היינו בביה"ס…‬
‫זה לא הזמן לסיפור הזה.‬
‫חם פה.‬
‫אנחנו יכולים להפעיל את האזעקה.‬ ‫-רעיון מצוין. קדימה.‬
‫נשמע מוכר?‬
‫זה מ"השוטר מבוורלי הילס".‬
‫לעזאזל.‬ ‫-זה כבר היה מקולקל.‬
‫לא, זה לא היה מקולקל.‬ ‫זה עשה "וו וו וו". זה עבד.‬
‫אתה קלקלת את זה. זוז הצידה. זוז.‬
‫זה מצלצל.‬ ‫-כן, זה מצלצל.‬
‫אנו מודים לכם על השיחה.‬
‫כל הטכנאים שלנו‬ ‫עסוקים כרגע בקריאות קודמות.‬
‫אלוהים.‬
‫אנו עושים כמיטב יכולתנו‬ ‫כדי לענות לשיחתכם בהקדם.‬
‫הודעה מוקלטת.‬ ‫-באמת? לא שמתי לב.‬
‫את יודעת, זה לא פשוט להיות טכנאי מעליות.‬
‫וזה עוד ערב השנה החדשה. הם בטח עמוסים.‬
‫את יודעת כמה מרוויח טכנאי מעליות?‬ ‫-למי אכפת?‬
‫בגלל זה אף אחד לא עונה.‬
‫חם פה.‬
‫לא חם לך?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫חום אימים. אנחנו נחנקים.‬
‫אני נחנקת.‬
‫אני ממש נחנקת. אנחנו נחנקים!‬
‫יש לי התקף.‬
‫התקף לב?‬ ‫-לא, התקף קלסטרופוביה.‬
‫לא נראה לי.‬ ‫-באמת.‬
‫אם היית קלסטרופובית, היית מתקשה לנשום‬ ‫ומרגישה שהקירות סוגרים עלייך.‬
‫אני מתקשה לנשום.‬
‫טוב.‬
‫תקשיבי לי. הכול יהיה בסדר.‬ ‫-אל תיגע בי. לא.‬
‫תקשיבי לי ותסתכלי עליי.‬
‫שאיפה,‬
‫נשיפה.‬
‫שאיפה.‬ ‫-אל תיגע בי. הקירות סוגרים עליי.‬
‫נשיפה.‬ ‫-הקירות סוגרים עליי!‬
‫הם לא.‬ ‫-הם כן.‬
‫זה בראש שלך.‬ ‫-לא, אני עומדת למות. תפתחו!‬
‫טוב. יש לך התקף.‬ ‫-אלוהים, כן.‬
‫לצערי, יש רק פתרון אחד. אני מצטער.‬
‫סטרת לי כרגע?‬ ‫-לא.‬
‫זו הייתה טקטיקת הסחה כדי לעזור לך…‬
‫כדי לעזור לך לבעוט לי בביצים.‬ ‫-אתה צודק, זה עזר.‬
‫טוב.‬
‫את יכולה לעזור לי להוריד את זה?‬
‫אם יש ברירה, לא.‬
‫טוב.‬
‫טוב, בוא.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫טוב.‬
‫הלו? יש שם מישהו?‬ ‫-כן, הלו? אתה שומע? אנחנו תקועים פה.‬
‫בלי פאניקה.‬ ‫-זה מה שאני מנסה לומר לה.‬
‫תודה. אנחנו תקועים.‬ ‫מישהו יכול לחלץ אותנו?‬
‫אל תדאגי, גברתי.‬ ‫אנחנו מטפלים בזה. תישארו רגועים.‬
‫זה מה שאני מנסה לומר לה.‬ ‫-טוב.‬
‫באיזה שעה נתקעתם?‬
‫רבע לתשע.‬ ‫-עשרה לתשע.‬
‫צריך לדייק.‬ ‫-מה לכתוב?‬
‫זה כל כך משנה?‬ ‫-זה תלוי בכם, גברתי.‬
‫טוב, תכתוב 20:47.‬ ‫-נשמע הוגן.‬
‫מצוין, רשמתי.‬ ‫יש שם מישהו עם בעיות לב?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫טוב. יש נשים הרות במעלית?‬ ‫-לא!‬
‫את בטוחה?‬ ‫אחותו של חבר שלי, בן, חשבה שהיא לא…‬
‫אני בטוחה!‬
‫אז כן או לא?‬ ‫-לא, לעזאזל!‬
‫טוב. יש ילדים במעלית?‬
‫תלוי איך אתה מגדיר "ילד".‬ ‫-מישהו מתחת לגיל עשר.‬
‫לא!‬
‫בסדר. מה מספר הזיהוי של המעלית, בבקשה?‬
‫הוא רשום למעלה.‬ ‫-B-Y-0-18.‬
‫לא, זה לא אפס. זו האות "או".‬
‫לא, אלה מספרים בסוף.‬ ‫-מה את, מספרנית?‬
‫זו אפילו לא מילה!‬
‫טוב, מצאת אותנו או לא?‬ ‫-האמת היא שזה לא אפס, זו האות "או".‬
‫טוב, לפי המחשב שלי, אין שום תקלה.‬
‫אנחנו תקועים פה כבר שעה. זו לא תקלה?‬
‫זה לא אני, זה המחשב.‬ ‫לא צריך להתעצבן, טוב?‬
‫תירגעי.‬
‫טוב, סליחה, אדוני.‬ ‫-סליחה.‬
‫בסדר גמור, אני שולח טכנאי.‬
‫יש!‬
‫מחר בשמונה בבוקר.‬
‫מצטער, אין אף אחד אחר פנוי. כולם תפוסים.‬
‫לא.‬ ‫-בהצלחה ושנה טובה!‬
‫לא משנה מה יקרה, אל תנסו לפתוח את הדלתות!‬
‫תודה. שנה טובה.‬ ‫-לא, שום "שנה טובה".‬
‫אני לא נשארת בארון הקבורה הזה‬ ‫כל הלילה! אין מצב!‬
‫הם צוחקים עלינו?‬ ‫-תודה על שיחתכם.‬
‫כל הטכנאים שלנו‬ ‫עסוקים כרגע בקריאות קודמות.‬
‫אנו עושים כמיטב יכולתנו‬ ‫כדי לענות לשיחתכם בהקדם.‬
‫הודעה מוקלטת.‬
‫כן, הבנתי. אני לא נשארת פה ‬ ‫עד שמונה בבוקר. אין מצב. תעזור לי.‬
‫לעשות מה?‬ ‫-לצאת מפה!‬
‫בשום אופן לא. הוא אמר שלא ננסה…‬
‫אבל…‬
‫לעזאזל. נפלנו.‬ ‫אני עומדת למות. אנחנו עומדים למות.‬
‫כן, יכול להיות שנמות, וזה יהיה באשמתך.‬
‫הוא אמר לא לנסות לפתוח את הדלתות.‬ ‫מה לא ברור בזה?‬
‫אז איך נצא מפה?‬ ‫-אני לא יודע! תפסיקי לצעוק, בתור התחלה!‬
‫אני לא צועקת!‬ ‫-את כן צועקת!‬
‫לא! איפה אתה, לעזאזל?‬
‫אני פה. כאן.‬
‫למה?‬
‫טקטיקת הסחה.‬ ‫-די.‬
‫אני מרגישה טוב יותר. מצטערת. אתה בסדר?‬
‫לא להיט.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫אבלה את ערב השנה החדשה‬ ‫תקועה במעלית עם אדם זר.‬
‫איזה חרא.‬
‫האמת היא שהיה יכול להיות יותר גרוע.‬
‫הייתי יכול להיות פסיכופת או רוצח סדרתי.‬
‫או גרוע מכך.‬
‫קלימרו.‬
‫האפרוח השחור עם הביצה על הראש?‬ ‫-לא.‬
‫קלימרו! זה ששר:‬
‫"בחוסר משקל"‬
‫קאלוז'רו.‬ ‫-לא. השם הוא קלימרו.‬
‫קאלוז'רו. השם הוא קאלוז'רו.‬ ‫-לא.‬
‫זה קלימרו. מאה אחוז.‬
‫שנציג את עצמנו?‬
‫נו, שיהיה.‬
‫גאל. נעים מאוד.‬
‫האנה.‬
‫עם שני ה'.‬
‫אחד בהתחלה ואחד בסוף.‬ ‫למי אכפת, אתה לא כותב לי מכתבים.‬
‫בחייך, זה ערב השנה החדשה.‬ ‫זה אמור להיות ערב חגיגי.‬
‫מי אמר שאנחנו צריכים לשמוח בטירוף היום?‬ ‫זה לא כתוב בשום מקום. ‬
‫אין ספר חוקים של השנה החדשה.‬ ‫-את היית בדרך למסיבה.‬
‫אם אתה חייב לדעת, תכננתי‬ ‫לזרוק את החבר שלי ולחזור הביתה. טוב?‬
‫ברצינות? תכננת לזרוק את החבר שלך‬ ‫בערב השנה החדשה?‬
‫זה נורא! מה הוא עשה לך?‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫הוא לא חבר שלך, נכון?‬
‫אתה בטח לא פריזאי אם אתה שואל שאלות כאלה‬ ‫ולובש תחפושת כזאת מטופשת.‬
‫זה נכון, אני לא מפריז.‬
‫אז מאיפה אתה?‬ ‫-באמת מעניין אותך?‬
‫גדלתי לא רחוק מקאפ פרה. מכירה?‬
‫בטח, כולם מכירים את קאפ פרה. ‬ ‫פסקל אוביספו וכל זה.‬
‫"התאהבתי בה‬
‫"הבית שלי, מגדל אייפל"‬
‫לא מכיר.‬ ‫-אתה צוחק עליי.‬
‫אבל לגדול ליד הים זה מגניב.‬
‫תלוי עם מי.‬
‫ואו, מהמם פה.‬
‫כן.‬
‫פה ביליתי את כל הילדות.‬ ‫היה לנו בית בחצי האי.‬
‫רואה את הילד הזה? זה אני.‬
‫זה שקשור לעמוד.‬ ‫-אה.‬
‫והאחרים הם בני דודים שלי.‬
‫תפתח את הפה.‬
‫תלעס.‬
‫תלעס!‬ ‫-ותבלע.‬
‫מגעיל! אני אגיד לאב…‬
‫לאבא שלי!‬
‫הגיע הזמן? הגאות מגיעה?‬
‫לא!‬ ‫-כן, קדימה.‬
‫לא! אבא!‬
‫ואו, התעללו בך.‬
‫לא, הם סתם מתגרים בי.‬
‫הם התגרו בי,‬ ‫אני התגריתי בהם, התגרינו זה בזה. זה…‬
‫זה יותר מורכב ממה שזה נראה.‬
‫כן, התעללו בך.‬ ‫-כן, התעללו בי.‬
‫אבא!‬
‫זה נוראי! למה הם עשו את זה?‬ ‫-כשהייתי קטן, הייתי מגמגם.‬
‫לא היה לי ביטחון עצמי.‬ ‫במיוחד עם שני בני דודים שהיו טובים בהכול.‬
‫זה נורא. איך שרדת את זה?‬
‫לא, האמת שזה היה בסדר.‬
‫בני הדודים שלי היו די נחמדים אליי.‬
‫הם השתינו עליך.‬ ‫-לידי.‬
‫הם השתינו לידי.‬ ‫אבל זה היה משפריץ עליי קצת.‬
‫זה לא היה מרושע.‬ ‫כל בני הדודים עושים את זה, לא?‬
‫לא.‬ ‫-באמת?‬
‫אתה עדיין מגמגם?‬ ‫-תלוי.‬
‫זה חוזר לפעמים.‬ ‫-כשמשתינים עליך?‬
‫צחקתי. זו בדיחה.‬
‫ומאיפה את? את פריזאית, אני מניח?‬
‫בכל רמ"ח איבריי.‬
‫לעזאזל!‬
‫מצטערת. סליחה.‬
‫לא, זו לא אשמתך. זה אני.‬ ‫הייתי צריך להתחמק מזה.‬
‫סליחה.‬ ‫-יש לי רפלקסים מחורבנים.‬
‫לא הייתי ערני.‬
‫יש לי משהו שם?‬ ‫-לא.‬
‫עוף מפה! מי מכיר אותך בכלל!‬
‫המסיבה שלך מחורבנת, כלבה!‬ ‫חתיכת ראש בטטה.‬
‫בן?‬
‫בן, זה אתה?‬
‫מי זה? אלוהים?‬
‫לא, זה אני, גאל.‬ ‫אני תקוע במעלית. אתה שומע אותי?‬
‫גאגה? זה אתה?‬ ‫-אתה מכיר אותו?‬
‫כן, זה בן, החבר שלי.‬ ‫זוכרת? נתקענו ביחד במעלית בביה"ס.‬
‫לא הקשבתי. תקרא לו!‬
‫בן, זה אני, גאל!‬ ‫אני תקוע במעלית. מה קורה?‬
‫אתה שם?‬ ‫-כן, אני פה! אני תקוע. הכול בסדר?‬
‫טוב, החברה של ז'ואנה,‬ ‫הכלבה הזו, זרקה אותי החוצה הרגע‬
‫בטענה שאני שיכור מדי. אז המצב לא משהו!‬
‫זה היה הטוסט סלמון המחורבן שלהם.‬ ‫בגלל זה הקאתי.‬
‫קלאסה!‬
‫מי זו?‬
‫אף אחת. זו האנה, חברה שתקועה איתי במעלית.‬
‫היא כוסית?‬ ‫-כן! לא!‬
‫אני שומעת אותך.‬
‫טוב, כן, אבל זו לא הבעיה.‬
‫כל הכבוד! פרון תכסח אותך כשתגיע.‬
‫באמת? היא כועסת?‬
‫שיט. מי במסיבה?‬
‫זה לא הזמן לזה!‬ ‫-את צודקת. זה לא הזמן.‬
‫בן? אנחנו תקועים פה, במעלית.‬
‫כמו קאלוז'רו?‬
‫בדיוק. אז זה לא "קלימרו".‬ ‫-לא.‬
‫אתה צריך להתקשר לשירותי הכבאות.‬ ‫אנחנו תקועים, אתה שומע?‬
‫אחי, כולנו תקועים! גם אני תקוע.‬
‫אני תקוע בחיים, בעבודה, בתחום הרומנטי.‬
‫אני מדשדש במקום. אני לא מצליח להתקדם!‬
‫אתה יודע כמה פעמים אוננתי היום, אחי?‬
‫נו, באמת.‬
‫לא, אני לא יודע.‬
‫זרוק מספר! קדימה, נסה לנחש!‬
‫נו, תזרוק מספר.‬ ‫-טוב. שלוש פעמים?‬
‫שמונה פעמים.‬
‫אני מגעיל את עצמי.‬ ‫בסוף יצאה רק אבקה. מבין?‬
‫כן.‬ ‫-אני צריך מישהי שבאמת אוהבת אותי.‬
‫אתה אוהב אותי, חבר.‬
‫זה נחשב. אני אקח את עצמי בידיים.‬
‫קדימה!‬
‫לא, בן! בן, אל תלך!‬ ‫צריך להתקשר לשירותי הכבאות!‬
‫היי! תחזור! תתקשר לשירותי הכבאות!‬
‫איזה אידיוט.‬
‫אוי, שיט.‬
‫הוא מת.‬ ‫-הוא ממש מטומטם.‬
‫הוא חי.‬
‫האנושות ניצלה. מעולה.‬
‫טוב, אני לוקחת את המושכות לידיים.‬ ‫-מה תעשי?‬
‫אקצר את החשמל, כדי שנוכל…‬
‫שיט! טוב, אל תדאגי.‬ ‫יש לי תעודת עזרה ראשונה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש! קדימה, תתעוררי!‬
‫גם התחשמלתי,‬ ‫וגם אתה נוגע לי בציצי? השתגעת?‬
‫סליחה שניסיתי להציל את חייך!‬
‫זה לא היה רעיון טוב.‬
‫לא ניסיתי לגעת לך בציצי. זו הייתה החייאה.‬
‫זה היה למטרה רפואית. זה לא…‬
‫כן, טוב, הבנתי. זה בסדר.‬
‫תעביר לי את התיק שלי.‬
‫אני בלתי מנוצח.‬
‫אתה סתום, או מה?‬
‫טוב, אז אני מנוצח. עוד סיבוב?‬
‫בטח.‬
‫את יכולה להסביר לי למה שמישהי‬ ‫תזרוק את החבר שלה בערב השנה החדשה?‬
‫כי כל הגברים הם מניאקים.‬
‫לא כולם.‬
‫כולם.‬
‫מעולה. איך אהבתי את השיר הזה!‬
‫אתה רוצה לרקוד או לשמוע את הסיפור?‬
‫כן, סליחה.‬
‫זה טאריק. האהבה הראשונה שלי.‬
‫טוב, חוץ מהבגדים, אתם נראים טוב ביחד.‬
‫כן. רק שזו לא אני.‬
‫סליחה, אני מפריעה לכם?‬ ‫-היי, האנה…‬
‫מי את?‬ ‫-תשתקי.‬
‫אני החברה שלו. עופי מפה. תסתלקי.‬
‫קצת וולגרי.‬ ‫-סתום ת'פה.‬
‫סתום ת'פה!‬
‫טוב, את ממש אוהבת לתת לאנשים ברכיות.‬
‫חכה.‬
‫מה זה צריך להיות? החוצה!‬ ‫-זה שום דבר, אני נשבעת.‬
‫את דפוקה בראש!‬ ‫-זה החבר שלי! עזבי אותו!‬
‫הייתי קצת רגשנית אז.‬ ‫-עופי מפה!‬
‫עכשיו מצבך הרבה יותר טוב.‬ ‫-כן.‬
‫את פסיכית!‬ ‫-אני לא פסיכית.‬
‫אל תדברי איתי.‬ ‫-למה את נוגעת בי?‬
‫לא קרה כלום.‬
‫חרא!‬ ‫-היא פסיכית.‬
‫טוב, אז נפלת על מניאק. קורה.‬ ‫את לא יכולה להגיד שכל הגברים כאלה.‬
‫אני יכולה. בוא.‬
‫זה מדהים! כמה זה, 15, 20 מ"ר?‬ ‫-לא.‬
‫וזה נוף לנוטרדאם?‬ ‫-לא.‬
‫עדיין, בטח עלה לך הון לגור כאן.‬ ‫-רוצה לתת הצעה, או מה?‬
‫זה ונסן.‬
‫האהבה השנייה שלי.‬
‫הוא ברח עם כל הדברים שלי.‬
‫ועם האוטו שלי.‬
‫גנב!‬
‫האוטו שלי!‬
‫גנב!‬
‫ואם זה לא מספיק,‬ ‫הוא לא זכה לקבל את הברכייה שהגיעה לו.‬
‫אז לא היה לך הרבה מזל עם גברים,‬
‫אבל את עדיין לא יכולה לעשות הכללות.‬ ‫-בוא.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬ ‫-אתה תראה. בוא.‬
‫טוב, זה מקום העבודה שלך!‬ ‫נראה כמו חברת הפקת אירועים.‬
‫זו חברת הפקת אירועים.‬ ‫אתה ממש חד הבחנה.‬
‫נראה לי שזה בזכות התפישה החדה שלי ו… ‬ ‫היית סרקסטית.‬
‫רואה? חד הבחנה.‬
‫תראה.‬
‫טוב, יש לי את הדוח של האירוע האחרון.‬
‫היה גועל נפש.‬
‫עד כדי כך גרוע?‬ ‫-כן, עד כדי כך.‬
‫אם אנחנו משיקים קמפיין‬ ‫ואנשים מתייגים אותו #גועל_נפש,‬
‫סימן שהוא גועל נפש.‬
‫לאף אחד אין מה להגיד?‬
‫שמנמן?‬
‫חד קרן?‬
‫סתומי?‬
‫-טואלט?‬ ‫טיארה. זה שם פולינזי.‬
‫אמרת שתפסיקי עם הכינויים. הם משפילים.‬
‫אפסיק כשתפסיקו להיות חרא.‬
‫שם פרטי צריך להרוויח. נכון, שמנמן?‬
‫אני חושב שהכינוי‬ ‫צריך לבטא מיומנות מקצועית או כישרון.‬
‫הוא פחות צריך להיות מבוסס‬ ‫על מאפיינים פיזיים או… תכונות אישיות.‬
‫תשובה ארוכה מדי. יותר מדי ארוכה.‬ ‫טוב, לעבודה. קדימה.‬
‫מעולה. חוץ ממך, ת"מ.‬
‫מה זה ת"מ?‬ ‫-תחת מוצק.‬
‫מה כל כך מצחיק?‬
‫את ממש כלבה.‬ ‫-לא, אני אישה. אנשים צריכים לכבד אותי.‬
‫כן, אבל את אישה שהיא כלבה.‬
‫אישה מכובדת.‬
‫כלבה מכובדת.‬
‫טוב, מספיק!‬
‫נראה לי שהתוצאה ברורה.‬ ‫-אני עדיין יכול להתאושש.‬
‫התוצאה היא 174-4. אתה לא יכול.‬
‫גם אם נהיה תקועים פה שנה, אין מצב.‬
‫טוב, נראה שהלך לך טוב עם ת"מ.‬
‫מארק.‬
‫גאל.‬ ‫-אני יודעת, אבל לו קוראים מארק.‬
‫אה. אז הלך לך טוב עם מארק?‬
‫כן. אנחנו ביחד כבר שנתיים. זה בסדר, אבל…‬ ‫זה לא יחזיק מעמד. זה אף פעם לא מחזיק מעמד.‬
‫הוא ידפוק אותי כמו כל האחרים.‬ ‫בגלל זה אני זורקת אותו קודם.‬
‫רגע. את מתכוונת‬ ‫לזרוק את החבר שלך בערב השנה החדשה‬
‫למרות שהוא לא עשה כלום, ליתר ביטחון?‬
‫בבקשה.‬
‫מי אמר שהוא לא עשה כלום?‬ ‫באמת כולכם אותו דבר.‬
‫אם את אומרת.‬
‫בוטנים?‬ ‫-לא.‬
‫מי זו שדיברת עליה קודם עם החבר ההוא?‬
‫פרון?‬ ‫-כן.‬
‫פרון זו החברה שלי.‬
‫כן?‬
‫מה?‬
‫אוי, שיט. תסתובב!‬
‫אל תזוז!‬
‫אחת, שתיים, שלוש, קדימה!‬
‫שוב. אחת, שתיים, שלוש!‬
‫שוב!‬
‫שיט!‬ ‫-שיט!‬
‫טוב, זה היה קרוב.‬
‫ראיתי את האור. ואו.‬ ‫-באמת?‬
‫הצלת את חיי.‬ ‫-לא.‬
‫כן, הצלת את חיי.‬ ‫-לא.‬
‫לפי קוד הבושידו, אני חב לך את חיי.‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-אני חב לך את חיי.‬
‫טוב, תבטיח לי שתיזהר יותר.‬
‫אני נותן לך את מילתי.‬
‫ושלא תעז לשים את האצבע שלך על הפה שלי שוב.‬
‫אלוהים, בא לי להקיא מזה.‬
‫היא גם מסריחה מבוטנים.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫אלוהים.‬
‫הייתי קרוב, אני אומר לך.‬ ‫-כן.‬
‫לרגע חשבתי: "זה נגמר."‬
‫שיט!‬ ‫-לא באמת. אני סתם צוחק.‬
‫מניאק.‬
‫אתם תקועים?‬
‫יש שם מישהו? כן! אתה יכול לעזור לנו?‬
‫אתה שם?‬
‫קוראים לי פבלו.‬
‫שלום, פבלו! אני גאל,‬ ‫ואני כאן עם החברה שלי, האנה.‬
‫זה שם מגעיל!‬
‫אה, כן? ופבלו זה לא שם מחורבן?‬
‫די! תשתוק!‬
‫היי, פבלו! אני האנה. בן כמה אתה?‬ ‫-בן שמונה.‬
‫אתה ילד גדול! פבלו,‬ ‫אתה יכול לקרוא לאבא או לאימא שלך, בבקשה?‬
‫אבא שלי נעול באמבטיה עם דודה קריסטל.‬
‫ואיפה אימא שלך?‬
‫ישנה על הספה. מדי פעם היא מפליצה, ככה:‬
‫מסתבר שהקטנצ'יק די מצחיק.‬
‫טוב, פבלו.‬
‫תקשיב, אני חבר של פרון,‬
‫שעושה מסיבה בקומה השישית משמאל,‬ ‫בדירה של ג'ון אבידן.‬
‫אבא שלי אומר שאסור לי לדבר עם זרים.‬
‫הוא צודק לגמרי, אבל אנחנו לא זרים.‬
‫אנחנו חברים של ג'ון אבידן מקומה שש.‬
‫אבא שלי אמר לי ‬ ‫לא לדבר עם האיש מקומה שש, כי הוא אידיוט.‬
‫הוא צודק. מצטער, הוא באמת אידיוט.‬
‫טוב…‬ ‫-חבל, היינו קרובים.‬
‫רגע, פבלו? אני חברה של מארק.‬
‫הוא לא גר כאן,‬ ‫אבל הוא במסיבה של השכנה, ז'וסטין.‬
‫אתה יודע מי זו ז'וסטין?‬
‫אבא שלי אומר‬ ‫שהשכן בקומה שש מימין הוא נרקומן.‬
‫אני חושבת שאבא שלך מאוד שיפוטי.‬
‫זה לא יפה לשפוט אנשים שאתה לא מכיר.‬
‫במיוחד כשאתה דופק את גיסתך!‬
‫די! תשתוק!‬ ‫-מה?‬
‫תקשיב, פבלו, אנחנו חייבים את עזרתך.‬
‫אתה היחיד שיכול לעזור לנו לצאת מכאן,‬
‫שיכול להציל אותנו כמו גיבור-על, כמו…‬
‫כמו באטמן!‬
‫אבא שלי אומר שבאטמן הוא מתחנגל.‬ ‫אין לו כוחות אמיתיים.‬
‫תחזור בך ברגע זה!‬
‫ההורים שלו נרצחו מול העיניים שלו!‬ ‫זה צילק אותו עמוקות!‬
‫"אני ברוס ויין וההורים שלי מתו." ‬ ‫-פבלו! תקשיב, בוא נשכח מ…‬
‫שתוק!‬
‫תפסיק! תירגע.‬
‫פבלו, אתה שם?‬
‫כן.‬ ‫-פבלו,‬
‫בוא נשכח מההערות ההומופוביות להחריד האלה,‬ ‫ונתמקד בעיקר, במצב הנוכחי.‬
‫חמישים אירו.‬
‫סליחה?‬
‫אם תתנו לי 50 אירו, אלך לקרוא לאבא שלי.‬
‫בשום אופן לא.‬
‫במיוחד לא אחרי מה שהוא אמר על באטמן.‬
‫אלוהים…‬
‫אין לך כסף, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫התיק שלי.‬
‫טוב. תפוס את הכסף.‬
‫הנה. תפסת?‬
‫זהו? אתה יכול‬ ‫לקרוא להורים שלך עכשיו, פבלו?‬
‫לא, מגיע לכם להיתקע שם.‬
‫אם אתם חברים של אידיוט ושל נרקומן,‬ ‫קיבלתם את מה שמגיע לכם.‬
‫ובאטמן הוא הביץ' של סופרמן.‬
‫ביי, פראיירים.‬ ‫-פבלו, תחזור!‬
‫תחזור, חתיכת חרא!‬ ‫אם אמצא אותך, אני אמלוק לך את הראש!‬
‫חתיכת בן זונה! אני אכסח אותך‬ ‫ואת המשפחה ההומופובית שלך! הבנת?!‬
‫הוא בן שמונה.‬ ‫-כן, אני יודעת.‬
‫הגזמתי קצת.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫מצטערת.‬
‫סליחה.‬
‫פרון.‬
‫פרון זו חברה שלי.‬
‫ערב טוב לכולם.‬
‫מה שלום כולם במועדון הקומדיה הערב?‬
‫כן, כנ"ל. גם שלומי טוב.‬
‫אז שמי גאל, אני סטנדאפיסט,‬
‫וזה לא תמיד קל, כמובן.‬
‫אבל אני מחזיק מעמד.‬
‫לעולם לא אשכח‬ ‫את מה שסבתא שלי אמרה לי לפני שנפטרה.‬
‫היא אמרה לי: "גאל…"‬
‫ואז היא מתה.‬
‫טוב. חוץ מזה, כשהייתי קטן…‬
‫כשהייתי קטן‬ ‫הייתי הולך לחוף הים עם בני הדודים שלי,‬
‫ואחד מהם היה משתין עליי…‬
‫לשם ההנאה, לדעתי.‬
‫והרבה פעמים הוא היה קורא לי…‬
‫"אסלה". ככה הוא קרא לי. כי הוא…‬
‫כי הוא השתין עליי.‬
‫טוב…‬
‫כולם מפשלים מדי פעם.‬
‫ובכל זאת, די נדיר לפשל עד כדי כך.‬
‫אתה לא יודע לשתות.‬ ‫-יש לי קשיי בליעה.‬
‫אני פרון. נעים מאוד.‬
‫גאל.‬
‫את עובדת פה?‬
‫כן. בערבים, אחרי הלימודים באוניברסיטה.‬
‫זו עבודה מגניבה.‬ ‫אני רואה דברים מצחיקים. רובם, לפחות.‬
‫את צודקת, זה אבוד. אני גרוע.‬
‫אם תתייאש על ההתחלה,‬ ‫לעולם לא תשיג את המטרה שלך.‬
‫את חושבת שאני צריך להמשיך?‬
‫לא.‬
‫אבל אם זה באמת מה שאתה אוהב, כן.‬ ‫אתה צריך להשקיע בזה הכול.‬
‫זה חשוב.‬
‫טוב, אני חוזרת לעבודה.‬
‫את רוצה לשתות משהו אחרי המשמרת?‬
‫לא.‬
‫נחמדה. אז הלכתם לשתות בסוף?‬ ‫-עשיתי מה שהיא אמרה לי. רציתי אותה.‬
‫אספתי את עצמי והמשכתי לנסות.‬
‫ואו, לא צריך להיכנס לפרטים.‬ ‫-כן, סליחה.‬
‫די מהר עברנו לגור ביחד.‬
‫כאן.‬
‫היינו ממש מאושרים בהתחלה.‬
‫היה לנו ממש כיף.‬
‫הכאבתי לך?‬ ‫-לא.‬
‫לא נורא.‬ ‫-זה נחמד.‬
‫היינו שוכבים כל הזמן. בכל מקום.‬
‫היא למדה באוניברסיטה ביום‬ ‫ועבדה במועדון הקומדיה בלילה.‬
‫אני כתבתי מחזות, עשיתי אודישנים.‬
‫זה ישר?‬ ‫-כן! נראה טוב.‬
‫אחרי סיום התואר‬ ‫היא מצאה עבודה במשרד עורכי דין.‬
‫בינתיים, אני לא באמת התקדמתי לשום מקום.‬
‫רוצה לאכול משהו?‬ ‫-כן.‬
‫לא התקדמתי לשום מקום. ממש לשום מקום.‬
‫כן!‬ ‫-מעולה!‬
‫אתם יכולים לנקות אחריכם לפחות!‬ ‫-נעשה את זה אחרי, אל תדאגי.‬
‫אחרי מה?‬
‫יאללה!‬
‫ברצינות, מה אתה עושה כל היום?‬ ‫יושב שם ועושה כלום! בחייך!‬
‫זה מספיק, די!‬
‫ואל תגיד "אני יכול להסביר!"‬
‫זו הייתה פגישת כתיבה.‬ ‫-כן? מה אתה כותב?‬
‫איבדתי את כל המוטיבציה.‬
‫איבדתי את כל הביטחון העצמי,‬ ‫חשבתי שאני גרוע.‬
‫ואז מה קרה?‬
‫הסטנדאפ היה מבחינתי דרך להתגבר על הגמגום,‬
‫אז לא היה צורך להמשיך בזה.‬
‫אז פרשתי, ומצאתי עבודה.‬
‫בפיצריית היורה.‬
‫אתה קמע?‬
‫לא. שגריר מותג.‬
‫אתה הקמע שלהם.‬
‫בדיוק. אני הקמע שלהם.‬
‫פרון תמיד האמינה בי. היא תמיד‬ ‫עודדה אותי לרדוף אחרי החלומות שלי.‬
‫פשוט לא עשיתי את מה שצריך.‬
‫זה קשה, אבל לפעמים‬ ‫החלומות שלנו לא נועדו להתגשם.‬
‫לא, אני אקח את עצמי בידיים.‬ ‫השנה היא השנה שלי.‬
‫אעשה מאמץ,‬ ‫ואגרום לה להתגאות בי. מגיע לה גבר טוב.‬
‫זה באמת מה שאתה רוצה?‬
‫כן, בטח שזה מה שאני רוצה.‬ ‫פרון תמיד האמינה בי.‬
‫היא אפילו רוצה לעשות איתי ילד.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬
‫אתה לא נראה נלהב.‬
‫בטח שאני נלהב. למה את שופטת אותי?‬ ‫את שופטת אנשים בלי להכיר אותם.‬
‫אני לא שופטת,‬ ‫אתה פשוט לא נראה נלהב מהרעיון.‬
‫אני דווקא נלהב מאוד.‬
‫זה המסלול הנורמלי, לא?‬ ‫מתאהבים, עוברים לגור יחד, ועושים ילדים.‬
‫או שלא.‬
‫טוב, זה מה שפרון רוצה.‬ ‫זאת אומרת, מה ששנינו רוצים.‬
‫תקשיב.‬ ‫-עזבי, את מעצבנת אותי.‬
‫לא, יש רעש מבחוץ.‬
‫תורידי את החגורה.‬ ‫-רגע.‬
‫נו, תתפשטי.‬
‫הם מתכוונים לעשות את זה פה?‬
‫קדימה.‬ ‫-נראה שכן.‬
‫תורידי את התחתונים.‬
‫קדימה. אין פה אף אחד. אלוהים. זה טוב.‬
‫היי, אנחנו תקועים פה!‬ ‫אתם יכולים לעזור לנו?‬
‫קדימה, תותח! לך על זה! ‬
‫תמשיכי.‬
‫היי!‬ ‫-עוד.‬
‫זוועה.‬ ‫-כן, קדימה!‬
‫קדימה!‬ ‫-קדימה!‬
‫תפרק אותה!‬ ‫-אני עומד לגמור!‬
‫תמשיכי!‬
‫תמשיכי, פרון!‬
‫פרון!‬
‫אני כל כך שמחה שבאת הערב.‬ ‫-גם אני.‬
‫פרון!‬
‫אלוהים, פרון, את צוחקת עליי?‬
‫אלוהים, זה סיוט! פרון!‬
‫אלוהים.‬
‫גאל.‬
‫שקט. אני לא רוצה לשמוע אותך עכשיו.‬
‫אתה נראה כמו אגרטל.‬ ‫-זה לא עובד. אני שומע הכול.‬
‫בוא לפה.‬
‫בוא.‬
‫אתה יודע מה אבא שלי‬ ‫היה אומר לי כשהייתי קטנה?‬
‫לא משנה כמה הלילה חשוך,‬
‫השמש תמיד תזרח שוב.‬
‫ובאור היום, כל העצב שלנו נעלם.‬
‫שוכחים מהצרות ומתמקדים בעיקר.‬
‫הוא צדק.‬
‫הייתי צריך לדעת.‬
‫זה לא היה יכול להימשך ככה.‬
‫אתה יודע מי זה היה?‬
‫לא.‬
‫אני לא מזהה לפי הקול.‬
‫בטח אחד מהחברים עורכי הדין שלה.‬
‫שיפצנו את הבית ליד אונפלר.‬ ‫בואו להתארח אצלנו בסופ"ש.‬
‫כן, בשמחה! מה אתה אומר, גאל?‬ ‫-כן, בטח. נשמע מעולה.‬
‫אני רק צריך לבדוק‬ ‫את הלו"ז של האודישנים שלי,‬
‫אבל אשמח לראות את אזור…‬
‫נורמנדי.‬ ‫-נורמנדי. ממש אשמח.‬
‫מה קורה איתכם?‬
‫אנחנו עדיין מחפשים,‬
‫אבל בתקציב שלנו,‬ ‫זה או בית קטן מדי, או כלום.‬
‫כן, זו הבעיה.‬
‫וגם תצטרכו שני חדרי שינה.‬
‫בשביל הקטן.‬ ‫-באמת? לא ידעתי!‬
‫לא, לא! אנחנו לא… אין "קטן".‬ ‫-לא.‬
‫כן, אידאלית, יהיו לנו שני חדרי שינה,‬ ‫אבל אנחנו לא שם כרגע.‬
‫לא שם. עד שיהיה לנו "קטן".‬ ‫-כן.‬
‫ואתה, גאל, מה אתה עושה כרגע?‬ ‫הולך לך טוב?‬
‫יש לי חברה אמנית, לורן.‬ ‫אולי אתה מכיר אותה?‬
‫היא יורקת אש באביניון בקיץ‬ ‫והיא סיפרה לי שלא פשוט להתפרנס מהתחום.‬
‫עדיין לא ירקתי אש בחיי, אבל אני מסתדר.‬
‫אני עושה סטנדאפ, והולך להרבה אודישנים.‬ ‫-מעולה.‬
‫בדיוק חזרו אליי בקשר לסרט.‬
‫איזה סרט?‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-מי משתתף בסרט? יש מישהו מוכר?‬
‫יופי של קאסט, מאוד אקלקטי.‬
‫יש את מלאני פרוטיון‬ ‫ופסקל פולוז בתפקידים הראשיים.‬
‫נשמע מוכר.‬ ‫-פורטיון נשמע מוכר.‬
‫יופי של קאסט. אני מחזיק לך אצבעות.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫ובהצלחה גם לך, פרון.‬ ‫-לא, אבל אין…‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב.‬ ‫-נתראה?‬
‫כן, כנראה שלא.‬
‫מה הייתי אמור להגיד?‬ ‫-אפילו לשקר אתה לא יודע.‬
‫לא היית צריך לשקר‬ ‫אם היית מזיז את התחת שלך מהספה.‬
‫את לא יודעת איך זה לקבל סירובים כל היום.‬
‫אני צריך להתמקד בעצמי כרגע.‬ ‫-להתמקד בעצמך?‬
‫אתה מתרכז בעצמך כבר שנתיים.‬
‫אני יוצאת בבוקר, אתה יושב על הספה.‬
‫אני חוזרת בערב, והפתעה! אתה עדיין על הספה.‬
‫אתה כנראה ממש ממוקד.‬
‫אני מצטער.‬ ‫זה בטח לא ככה בז'ואנוויל ואונפלר.‬
‫מה הבעיה איתם?‬
‫אין בעיה, פשוט…‬ ‫-לא, תגיד את זה.‬
‫אני לא יכולה לחלום‬ ‫על בית בכפר, או על ילדים?‬
‫אז את רוצה ילדים? אף פעם לא אמרת לי את זה.‬
‫כן.‬
‫כן, אני רוצה ילדים.‬ ‫לא רציתי להטריח אותך עם זה.‬
‫יש לך את הקריירה שלך,‬ ‫את החלומות שלך. אבל תתעורר כבר, גאל.‬
‫פחדת שתהיה גרוע, וזה מה שקרה.‬ ‫ואם אתה רוצה לשמוע את האמת,‬
‫לעולם לא תצליח.‬
‫היא באמת אמרה את זה?‬
‫דיברנו כל הלילה,‬
‫ואז החלטתי לחפש עבודה.‬
‫כדי לתת לה את מה שהיא רוצה.‬
‫אני מניח שהיא צדקה.‬
‫אני באמת גרוע.‬
‫אפילו לעשות ילד אני לא יכול.‬
‫אנחנו מנסים כבר שנה,‬
‫והזרע שלי חלש.‬
‫אתה עומד לבכות?‬
‫לא.‬
‫אני גרוע.‬
‫-אתה לא.‬
‫אני אמצא את עצמי לבד.‬
‫מתחת לגשר.‬
‫כולם ינטשו אותי והיונים ינקרו אותי.‬
‫מה זה? זה שלך?‬
‫לא, מישהו בטח שם את זה בתיק שלי‬ ‫בזמן שהחברה שלי הזדיינה במדרגות!‬
‫ברור שזה שלי, רק אנחנו פה.‬
‫אתה יכול לנגן בזה‬ ‫עם ידי הטי-רקס הקצרות שלך?‬
‫לא.‬
‫נו.‬
‫תנגן, זה יעשה לי טוב.‬
‫לא.‬
‫נו, באמת.‬
‫בבקשה.‬
‫זה יוקולילי.‬
‫הגיטרה של הלוזרים.‬
‫מה?‬
‫לא, כלום.‬
‫לא לכולנו יש כישרונות חבויים.‬
‫אני בטוח שיש לך כישרון מיוחד.‬
‫להכניס לאנשים ברכיות.‬
‫בכל מקרה, אתה שר ממש יפה.‬
‫באמת.‬
‫ויש הרבה בנות שיחלמו על מישהו כמוך.‬
‫באמת?‬
‫כן, אני חושבת שכן.‬
‫כמו מי?‬
‫רגע, אתה לא מאוהב בחברה שלך ועושה תינוק?‬
‫כן, אבל אחרי ששמעתי אותה מזדיינת במדרגות,‬ ‫לא אשקר… זה שם את הדברים בפרספקטיבה.‬
‫זה גורם לי לחשוב‬ ‫שאולי גם אני יכול לבדוק אפשרויות נוספות.‬
‫גם אם זה רק חלום.‬
‫טוב, תעביר לי את התיק שלי.‬
‫נראה מה יש לנו פה.‬ ‫בוא, אראה לך משהו.‬
‫אז ככה…‬
‫זו מארי. היא הטיפוס שלך.‬
‫פריזאית טיפוסית, חברה מהתיכון, ממש לוהטת.‬
‫כן, לא רעה. מה היא עושה בחיים?‬
‫היא מדריכת קרב מגע.‬ ‫-אה.‬
‫זה לא יעבוד.‬
‫אני פציפיסט.‬
‫הצ'י שלי חלש מדי.‬
‫צ'י קטנטן.‬
‫חבל. טוב, נמשיך. יש גם את…‬
‫מגניב! זה הכלב שלך?‬ ‫-כן! הוא התינוק שלי.‬
‫מגניב.‬
‫איך קוראים לו?‬ ‫היה לי כלב בדיוק כזה כשהייתי קטן.‬
‫קראו לו ברני.‬ ‫-ברני.‬
‫אתה צוחק עליי?‬ ‫-לא!‬
‫כן.‬
‫כמו ברני, השיכור המקומי מ"משפחת סימפסון"?‬
‫לא. כמו מת'יו ברני, האמן האמריקאי.‬
‫לא מכיר אותו.‬
‫אבל זה עדיין פסיכי!‬ ‫-כן, זה מטורף.‬
‫מי עוד? אני לא יכול לצאת עם ברני.‬ ‫-כן. רגע.‬
‫אמשיך לחפש. חוץ מזה…‬
‫אה, יש את אנוק. אני מתה עליה.‬ ‫היא קצת מוזרה, אבל היא אחלה.‬
‫מה זה אומר?‬
‫אתה אלרגי לחלב עזים או ללארזק?‬
‫לא, לא שידוע לי.‬ ‫-אז זה יכול לעבוד.‬
‫טוב.‬
‫טוב, זה…‬
‫מה?‬ ‫-זה!‬
‫זה סתם.‬ ‫-ראיתי ציצים.‬
‫זו אף אחת.‬ ‫-כן, ראיתי ציצים. של מי הם?‬
‫שלי. אבל עזוב.‬ ‫אני בדרך כלל מוחקת אותם. שכחתי.‬
‫אין מצב!‬
‫את מצלמת את הציצים שלך?‬ ‫כדי לשלוח למי? לת"מ?‬
‫מה אכפת לך? זה הגוף שלי, הוא שייך לי.‬
‫אפשר לראות שוב? התמונה הייתה מטושטשת.‬ ‫-תשכח את מה שראית.‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫התמונה הזו נחרטה לי בראש לנצח.‬ ‫יש לי זיכרון צילומי.‬
‫אני עוצם עיניים ורואה את הציצים שלך.‬
‫תענוג.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫תפסיק. אתה מגעיל אותי. תפסיק!‬
‫תפסיק!‬ ‫-תפסיקי את!‬
‫מצטערת, אין לי עוד חברות להראות לך.‬
‫מה הטיפוס שלך, בכל מקרה?‬
‫לא.‬
‫לא, תודה.‬
‫ממש לא.‬
‫לא, עזבי.‬
‫אני אפתח את דלתות המעלית,‬
‫ואחזיר אליי את פרון, כי היא האחת שלי.‬
‫אני אלחם עליה.‬
‫חכה, גאל.‬
‫אני מזמן את כוח הבושידו!‬
‫בשם הרעם של זאוס!‬
‫בשם הכוכבים של פגסוס!‬
‫מעולה!‬
‫אוי, שיט.‬
‫מה?‬ ‫-שיט, אני תקוע!‬
‫זה מוחץ אותי! קדימה, תמשכי!‬
‫רגע, תפסיק לזוז!‬
‫אני תקוע!‬ ‫-אני רואה!‬
‫אני לא רוצה למות כמו ב"זיכרון גורלי"!‬ ‫-כמו במה?‬
‫זיכרון גורלי, אבל לא חשוב! תמשכי!‬
‫תמשכי!‬
‫פאק.‬
‫את יודעת על מה אני חושב?‬ ‫-על הציצים שלי?‬
‫עכשיו כן.‬
‫אבל לפני שתי שניות,‬
‫הצלת את חיי שוב.‬
‫כן.‬
‫אז לפי קוד ה"שובידו" שלך,‬ ‫אתה חב לי את חייך פעמיים.‬
‫כן.‬
‫פעמיים, כן.‬
‫זה היה קרוב.‬
‫שיט, אני מקווה שלא הרסתי את התחפושת.‬ ‫הבוס שלי יהרוג אותי.‬
‫טוב, זה בסדר.‬ ‫-אמרת את זה ברצינות?‬
‫מה, מה אמרתי?‬
‫כשאמרת שאני הטיפוס שלך.‬
‫לא יודע. כן. אולי.‬
‫רגע, בוא נדמיין.‬ ‫אתה יכול לדמיין אותנו ביחד?‬
‫כן, זה בטח יהיה…‬
‫מותק, אני בבית!‬
‫סוף סוף! בשעה כזאת?‬
‫את יודעת, היו פקקים מטורפים.‬
‫התנועה לא זרמה, אבל הוויסקי כן!‬
‫אי אפשר להסתיר ממך כלום.‬
‫עלית עליי. הלכתי לחגוג את הקידום שלי‬ ‫עם חברים מהעבודה, בפאב של ג'ימי.‬
‫מזל טוב, יקירי. אני כל כך גאה בך.‬
‫הבה נחגוג הערב באמצעות משגל.‬
‫נפלא.‬
‫אבל קודם, הכנתי לך את האוכל האהוב עליך.‬
‫המבורגר של מקדונלד'ס?‬
‫אי אפשר להסתיר ממך כלום!‬
‫אבל איפה הילדים?‬ ‫-הם למעלה, עושים שיעורים.‬
‫ילדים!‬
‫אבא!‬ ‫-אהובים שלי!‬
‫איך היה היום שלך, סון גוקו?‬
‫מעולה! קלעתי…‬
‫שבעה סלים בכדורסל!‬
‫מצוין.‬ ‫-ולנסיכה אמידאלה יש חדשות חשובות!‬
‫נפלה לי שן!‬
‫פיית השיניים צריכה להיזהר,‬ ‫כי ברני הוא צייד מצוין!‬
‫ככה אתה מדמיין אותנו?‬ ‫כמו סיטקום משנות ה-60?‬
‫אתה הזוי.‬ ‫מה?‬
‫בית חמים, אישה אוהבת, ילדים נפלאים.‬ ‫אני לא רואה מה הבעיה.‬
‫כדור הארץ לגאל: זה לא קיים.‬
‫את בסדר‬ ‫עם סון גוקו והנסיכה אמידאלה, לפחות?‬
‫תמשיך לחלום.‬
‫אני לא יכול לדבר איתך כשאת ככה.‬ ‫את היסטרית.‬
‫ואיך את רואה אותנו?‬
‫לא טוב.‬
‫בחייך, תנסי לדמיין.‬
‫טוב.‬
‫יקירי!‬
‫חזרתי הביתה!‬
‫יש פה חרא בכל מקום.‬
‫נסיכה מתוקה שלי.‬
‫חיי חסרי משמעות בלעדייך.‬
‫אתה כל כך אמיץ ומנחם, בעלי היקר.‬
‫אני אישה מאושרת.‬
‫אימא! אני יכול לקבל אחות קטנה בחורף הבא?‬
‫אני חוששת שלא.‬
‫אפילו אותך לא רציתי. אתה האחרון בשושלת.‬
‫השמש כבר שוקעת.‬
‫הגיע הזמן שאלך העירה כדי למכור את הגבינה.‬
‫לא, לא! אתה מכיר את הכללים!‬
‫אתה צריך להישאר בבית.‬ ‫רק אני יכולה ללכת לכפר.‬
‫יש שם יותר מדי זונות ופיתויים!‬
‫יצאתי מדעתי. האם נפלתי על השכל?‬
‫אני יודע שאם אלך העירה אכנע לפיתוי,‬
‫מפני שאני מוג לב וחלש‬ ‫כשאני רואה זונות, כמו כל הגברים!‬
‫טוב, בוא נלך להכין את ארוחת הערב, בן.‬
‫אימא שלך רוצה שנצא לה מהפנטזיה.‬ ‫-בדיוק!‬
‫ואני ההזוי?‬ ‫-זה עדיף על הסיטקום המחורבנת שלך. זה אמין.‬
‫אמין? הרגע תיארת‬ ‫את החיים האידאליים של משפחה מורמונית.‬
‫עכשיו ברור לי שאת לא הטיפוס שלי.‬ ‫-מעולם לא הייתי אופציה.‬
‫נו, חזרת לעצבן.‬ ‫-אתה אמרת שאני לא הטיפוס שלך!‬
‫את תמיד מתגוננת. כל הזמן.‬ ‫את תוקפנית, את לא סומכת על אף אחד,‬
‫ואני לא סובל מורמונים!‬
‫ואני לא סובלת בטלנים כמוך.‬
‫אתה ילדותי, פחדן וקרנן. זהו.‬
‫אה, כן?‬ ‫-כן!‬
‫באמת?‬ ‫-כן!‬
‫כן?‬ ‫-כן!‬
‫טוב, אני מצטער, האנה. סליחה.‬
‫בואי לא נריב בערב השנה החדשה.‬
‫קדימה, קומי. בואי נשלים.‬
‫רוצה לרקוד?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫בחייך, אין לנו משהו יותר טוב לעשות.‬ ‫-מה, אתה רוצה להשמיע לי שיר?‬
‫הווילג' פיפל?‬
‫זה מעפן.‬ ‫-זה מעפן?‬
‫כן.‬ ‫-זה מעפן?‬
‫מרטין ג'קסון מעפן? את לא מבינה כלום.‬
‫המוזיקה שלו‬ ‫הייתה בסרטים הכי טובים בשנות ה-80.‬
‫הנשיקה הראשונה שלי‬ ‫הייתה לצלילי השיר הזה בנשף בתיכון.‬
‫רגע, אמרת: "נשף בתיכון"?‬
‫כן. לא היה לך נשף בבית הספר?‬
‫היה לנו כבוד עצמי, אז מעולם לא.‬
‫את רוצה להגיד לי‬ ‫שמעולם לא רקדת סלואו לצלילי השיר הזה?‬
‫לידיעתך, לא רקדתי סלואו מעולם.‬
‫זה משהו שכפריים עושים בקציר ענבי יין.‬
‫אין מצב.‬
‫טוב. תבטיח לי שתשמור על הידיים שלך.‬
‫כן! ותגידי לציצים שלך שירגעו.‬
‫טוב.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫לא יודע. אני…‬
‫לא יודע. חשבתי שיש… חשבתי שאולי היה לנו…‬
‫אי אפשר לרקוד קצת בלי שתנסה לזיין אותי?‬
‫ממש לא ניסיתי לזיין אותך! זו רק נשיקה.‬
‫בסוף ריקוד סלואו מתנשקים. זו המסורת.‬
‫טוב, אבל לא איתי!‬ ‫-טוב, סליחה.‬
‫זו רק נשיקה. לא התכוונתי לקפוץ עלייך.‬ ‫אני אפילו לא רוצה.‬
‫כולכם אותו דבר.‬
‫אתה מבין למה רק לי מותר‬ ‫ללכת לעיר כדי למכור את הגבינה?‬
‫זה לא קשור לגבינה. זו הייתה סתם נשיקה!‬
‫תשמעי, אני מצטער על הנשיקה, טוב?‬
‫סליחה, לא הייתי צריך לעשות את זה.‬ ‫זה היה לא במקום. מצטער, באמת.‬
‫זהו. הייתי אידיוט.‬
‫למה את תמיד מתגוננת ככה?‬
‫ואתה?‬
‫אתה מרחם על עצמך, אתה מייבב.‬ ‫מדבר על התוכניות שלך אבל לא עושה כלום.‬
‫אני…‬
‫תעבוד על זה, אני אחזור אליך.‬
‫אבא שלי לימד אותי לזהות כוכבים.‬
‫בכל קיץ היינו נוסעים לבית הנופש שלנו.‬
‫כל המשפחה הייתה באה.‬ ‫דודים, דודות, בני דודים.‬
‫אבל בכל לילה,‬ ‫אני ואבא שלי היינו מתגנבים החוצה.‬
‫היינו שוכבים על הגב ומסתכלים על הכוכבים.‬ ‫הוא לימד אותי לזהות את קבוצות הכוכבים.‬
‫זה היה זמן האיכות שלנו יחד.‬
‫רק אני והוא.‬
‫את מדברת על אבא שלך הרבה.‬
‫את שומעת? זה היה חתול!‬
‫היי, חמוד! תשמע, אנחנו בבעיה!‬
‫כן, אנחנו תקועים.‬
‫יש לי כישרון. אני יודע לדבר עם חיות.‬
‫תקשיב, חבר. אנחנו זקוקים לעזרתך.‬ ‫אתה יכול לקרוא לאבא שלך?‬
‫לאימא? טוב. אתה יכול לקרוא לה?‬
‫טוב. תודה, דאלי.‬
‫הוא הסכים לעזור לנו.‬
‫האנה, את בסדר?‬
‫מה קרה?‬
‫בוא.‬
‫אבא, תתעורר.‬
‫אבא, תתעורר, בבקשה!‬
‫הייתה לו מפרצת מוחית בזמן הנהיגה.‬
‫הוא הבטיח שלא יעזוב אותי לעולם.‬
‫מעולם לא סיפרתי את זה לאף אחד.‬
‫שיט.‬
‫היא זזה.‬
‫אתה חייב להעיר על כל דבר?‬
‫האנה, תקשיבי.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫שיט!‬
‫הנה. קח הכול.‬
‫זהו. אל תשכח כלום.‬
‫זה אתה!‬
‫דאלי סיפר לי שהמעלית התקלקלה.‬
‫אז התקשרתי לאיש התחזוקה,‬ ‫הבטלן הזה, שירים את השאלטר.‬
‫תודה, חבר.‬
‫שנה טובה, ילדים!‬ ‫-תודה, גברתי.‬
‫טוב, דאלי. בוא.‬
‫מכשפה זקנה!‬ ‫-די!‬
‫אז מה אתה הולך לעשות?‬
‫אפסיק לדבר.‬
‫אתחיל לעשות.‬
‫ואת?‬
‫אבטח באנשים.‬
‫טוב, אז…‬
‫שנחליף טלפונים?‬ ‫-בשביל מה?‬
‫אתה חב לי את חייך, אל תשכח.‬ ‫-נכון.‬
‫ועוד פעמיים.‬ ‫-אז דרכינו עוד יצטלבו.‬
‫שנה טובה, גאל.‬
‫שנה טובה, האנה.‬
‫שש, חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת.‬
‫שנה טובה!‬
‫גאל?‬
‫האנה! נפרדתי מפרון.‬
‫עשיתי את מה שאמרתי שאעשה.‬ ‫אמרתי לה שאנחנו רוצים דברים שונים.‬
‫מגיע לה מישהו טוב יותר,‬ ‫מישהו עם שאיפות דומות. אני לא רוצה את זה.‬
‫מה שאני רוצה…‬
‫שכחת את הארנק שלך.‬
‫הוא היה זרוק בתיק שלי.‬
‫טוב, תודה.‬
‫נפרדתי ממארק.‬
‫הוא לא האדם שאני רוצה לבטוח בו.‬
‫השיר הזה ממש מעולה.‬
‫גם את שומעת אותו?‬
‫בוא נרד במדרגות הפעם.‬
‫כן. לגמרי.‬
‫- תקועים בסילבסטר -‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬