Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Bravo!
‎Bună, iubito! Sunt aici. Sunt jos.
‎Am terminat munca.
‎Dar sunt aici.
‎Nu mă vezi ‎pentru că sunt la colț, dar vin.
‎Sunt aici. Am tot, nicio grijă.
‎Da, iubito, sunt aici. ‎Sigur că am șampania.
‎Am șampania. Am de toate. Sunt aici.
‎Vin. Nu pot alerga mai repede.
‎Da. Sunt aici.
‎Da, suntem bine, sunt aici. Eu, ce?
‎Am întârziat? Sigur.
‎Sigur că am luat costumul. ‎Am trecut pe la curățătorie.
‎BLOCAȚI ÎMPREUNĂ
‎Stați!
‎Codul de intrare?
‎Doamnă, sigur că știu codul de intrare.
‎Nu vedeți că sunt plin? ‎Mă văd cu prieteni.
‎Nu-i păsa deloc. La mulți ani, da?
‎Sper să-ți fie ultimul an, babo!
‎Știu codul!
‎Va dura două minute, ‎apoi poți fute toate curvele.
‎Da, sigur.
‎Sigur. „N-am făcut nimic.” ‎Pétain a zis la fel.
‎Mareșalul Pétain. Evreii. ‎Nu asta e ideea, sunt pe drum.
‎Alo?
‎Nenorocitul a închis.
‎Nu, cred că s-au închis ușile liftului ‎și atunci semnalul…
‎Scuze, vorbiți franceza?
‎Nu are rost să apeși butonul.
‎Probabil e scurtcircuit, ‎de aceea s-a oprit.
‎Ești depanator?
‎- Nu. ‎- Super, mersi.
‎La naiba, suntem blocați!
‎Putem doar să așteptăm.
‎E cineva aici? Suntem blocați. Fir-ar!
‎E cineva? Suntem blocați!
‎- Nu e nimeni. ‎- Comentezi la tot?
‎Trebuie să așteptăm, va reporni.
‎Deci ești depanator.
‎Nu, dar am mai fost blocat ‎cu amicul meu, Ben, la școală…
‎Nu e momentul de povești.
‎E cald aici.
‎- Putem acționa alarma. ‎- Grozavă idee! Haide!
‎Sună cunoscut?
‎Polițistul din Beverly Hills.
‎- La naiba! ‎- Era deja stricat.
‎Nu era stricat. A făcut „uau-uau-uau”!
‎Tu l-ai stricat. Pleacă! Mișcă-te!
‎- Sună. ‎- Da, sună.
‎Mulțumim pentru apel.
‎Toți tehnicienii noștri ‎de întreținere sunt ocupați.
‎Iisuse!
‎Facem totul ‎să răspundem cât de repede.
‎- Mesageria. ‎- Da? Nu știam.
‎Nu e ușor să fii depanator.
‎E ajunul Anului Nou, or fi plini.
‎- Cât face un reparator? ‎- Ce-mi pasă?
‎De asta nu răspund.
‎Nu e cald?
‎- Nu crezi? ‎- Nu, mi-e bine.
‎E înăbușitor. Mă sufoc.
‎Mă sufoc.
‎Mă sufoc. Ne sufocăm!
‎Am un atac de panică.
‎- Criză de nervi? ‎- Claustrofobie.
‎- Mă îndoiesc. ‎- Ba da.
‎Ai avea probleme cu respirația ‎și impresia că pereții se apropie.
‎Mă chinui să respir.
‎Bine.
‎- Ascultă! Va fi bine. ‎- Nu mă atinge!
‎Ascultă-mă și privește-mă!
‎Inspiră!
‎Expiră!
‎- Inspiră! ‎- Nu mă atinge! Pereții se apropie.
‎- Expiră! ‎- Pereții se apropie!
‎- Ba nu. ‎- Ba da!
‎- E în capul tău. ‎- O să mor. Deschideți!
‎- Bine. Ai un atac de panică. ‎- Da.
‎Din păcate, e o singură soluție. ‎Îmi pare rău.
‎- M-ai pălmuit? ‎- Nu.
‎A fost o tactică de distragere…
‎ca să-mi dai la boașe.
‎Așa e, mă simt mai bine.
‎Bine.
‎Mă ajuți să scot asta?
‎Dacă am de ales, nu.
‎Bine.
‎Haide! Doamne…
‎Bine.
‎- Alo? E cineva? ‎- Alo? E cineva? Suntem blocați.
‎- Nu vă panicați! ‎- Asta-i tot spun.
‎Mersi. Suntem blocați. Ne scoateți?
‎Nicio grijă, doamnă. Ne ocupăm. ‎Fiți calmă!
‎- Încerc să-i spun asta. ‎- Bine.
‎De când v-ați blocat?
‎- De la 20:45. ‎- De la 20:50.
‎- Să fim preciși. ‎- Ce scriu?
‎- Contează? ‎- Depinde de dv., doamnă.
‎- Bine, scrieți 20:47. ‎- Pare corect.
‎Bun, am notat. ‎Are cineva o afecțiune cardiacă?
‎- Nu. ‎- Nu.
‎E vreo gravidă în lift?
‎Nu!
‎Sigur? Sora amicului meu, Ben, nu credea…
‎Sunt sigură!
‎- Da sau nu? ‎- E „nu,” Hristoase!
‎Bine. E vreun copil în lift?
‎- Depinde ce înseamnă copil. ‎- Sub zece ani.
‎Nu!
‎Grozav! Care e numărul ‎de identificare al cabinei?
‎- E scris sus. ‎- B-Y-0-18.
‎Nu e zero, e litera „O”.
‎- Nu, sunt cifre la final. ‎- Ești cifristă?
‎Nu există cuvântul!
‎- Ne-ai localizat sau nu? ‎- De fapt, nu e zero, e „O”.
‎Computerul meu spune ‎că nu există defecțiuni.
‎Suntem blocați aici de o oră. ‎Nu e o defecțiune?
‎N-o spun eu, ci computerul. ‎Nu vă enervați, bine?
‎Ușor.
‎- Scuze, domnule. ‎- Scuze.
‎Bine, trimit un tehnician.
‎Da!
‎De dimineață, la opt.
‎Nu mai e nimeni. Toți sunt plecați.
‎- Nu! ‎- Noroc și An Nou fericit!
‎Orice-ar fi, nu deschideți ușile!
‎- Mersi! La mulți ani! ‎- Nu „La mulți ani!”
‎Nu stau în sicriul ăsta toată noaptea! ‎Nu se poate!
‎- Îți bați joc de mine? ‎- Mulțumim pentru apel.
‎Toți tehnicienii noștri ‎de întreținere sunt ocupați.
‎Facem totul ‎să răspundem cât mai repede.
‎Mesageria.
‎Știu. Nu stau aici ‎până la opt dimineața. Ajută-mă!
‎- Cu ce? ‎- Să plec de aici!
‎Sigur nu. Tipul a zis ‎să nu încercăm să…
‎Dar…
‎La naiba, am căzut! ‎O să mor! O să murim!
‎Da, am putea muri și va fi vina ta.
‎Ne-a spus să nu deschidem ușile. ‎Ce nu înțelegi?
‎- Cum altfel vom ieși de aici? ‎- Nu știu! Nu mai țipa!
‎- Nu strig! ‎- Ba da!
‎Nu! Unde dracu' ești?
‎Sunt aici. Pe aici!
‎De ce?
‎- Tactica distragerii. ‎- Gata!
‎Mă simt mai bine. Scuze. Ești bine?
‎Nu grozav.
‎Nu pot să cred!
‎Îmi petrec Anul Nou ‎blocată într-un lift cu un străin.
‎Ce porcărie!
‎Putea fi și mai rău.
‎Puteam fi psihopat ‎sau criminal în serie.
‎Sau mai rău.
‎Calimero.
‎- Puiul negru cu oul pe cap? ‎- Nu!
‎Calimero! Tipul care cântă:
‎În lipsa gravitației
‎- Calogero. ‎- Nu.
‎- Calimero. ‎- Calogero.
‎- E Calogero. ‎- Nu.
‎E Calimero.
‎Sigur 100%.
‎Ne prezentăm?
‎Ce naiba?
‎Gaël, încântat!
‎Hannah. Cu doi de H.
‎La început și la sfârșit. ‎Dar n-o să-mi scrii scrisori.
‎Haide, e Anul Nou! ‎Ar trebui să fie distractiv.
‎Cine a zis că azi trebuie să fie veselie? ‎Nu e o lege.
‎- Nu există nicio regulă. ‎- Erai în drum spre petrecere.
‎Voiam să-mi părăsesc iubitul.
‎- Ești mulțumit? ‎- Serios?
‎De Anul Nou? E oribil! Ce a făcut?
‎Ce te interesează? Nu e prietenul tău, nu?
‎Nu ești parizian, pui întrebările astea, ‎în costumul ăla…
‎- E adevărat, nu sunt din Paris. ‎- De unde ești?
‎Îți pasă?
‎Am crescut nu departe de Cap Ferret. Știi?
‎Toată lumea știe Cap Ferret. ‎Pascal Obispo, astea.
‎M-am îndrăgostit de ea
‎Casa mea, Turnul Eiffel
‎- Nu știu. ‎- Cred că glumești!
‎Dar e grozav să crești lângă ocean.
‎Depinde cu cine.
‎Ce minunat!
‎Da.
‎Aici mi-am petrecut toată copilăria. ‎Aveam o casă în peninsulă.
‎Îl vezi pe băiețel? Eu sunt.
‎Cel legat de stâlp.
‎Ei doi sunt verii mei.
‎Deschide gura!
‎Mestecă!
‎- Mestecă! ‎- Și înghite!
‎Scârbos! Îi spun ta…
‎Tatei!
‎Cât e ceasul? Vine fluxul?
‎- Nu! ‎- Da, fă-o!
‎Nu! Tată!
‎Ți-a fost greu.
‎Nu, mă tachinează.
‎Mă tachinau, îi tachinam, ne tachinam. E…
‎Ne înțelegem.
‎- Da, ți-a fost greu. ‎- Da, mi-a fost greu.
‎Tată!
‎- Groaznic! De ce o făceau? ‎- Eram bâlbâit de mic.
‎N-aveam încredere în mine. Mai ales ‎cu doi veri care făceau toate bine.
‎Groaznic! Cum ai supraviețuit?
‎Sincer, a fost bine.
‎Verișorii erau drăguți cu mine.
‎- Se pișau pe tine. ‎- Lângă.
‎Se pișau lângă mine. ‎Dar mă stropeau puțin.
‎Nu erau răi. Toți verii fac asta, nu?
‎- Nu. ‎- Serios?
‎- Te mai bâlbâi? ‎- Depinde.
‎- Revine uneori. ‎- Când se pișă pe tine?
‎Glumeam. E o glumă.
‎Tu de unde ești? Din Paris?
‎De când m-am născut.
‎La naiba!
‎Îmi pare rău! Serios, îmi pare rău!
‎Nu e vina ta, e a mea. ‎Trebuia să mă feresc.
‎- Scuze. ‎- Am reflexe nasoale.
‎Nu eram atent.
‎- Am ceva? ‎- Nu.
‎Ieși! Nimeni nu te cunoaște aici.
‎Petrecerea ta e nașpa! ‎Ai un cap de cartof.
‎Ben?
‎Ben! Tu ești?
‎Cine e? Dumnezeu?
‎Nu, sunt Gaël. Sunt blocat în lift. ‎Mă auzi?
‎- Gaga? Tu ești? ‎- Îl cunoști?
‎Ben, cel mai bun prieten al meu. ‎Ne-am blocat în lift la școală.
‎Nu ascultam. Cheamă-l!
‎Ben, eu sunt, Gaël! ‎Sunt blocat în lift. Cum merge?
‎- Ești acolo? ‎- Da! Sunt blocat. Totul e bine?
‎Prietena Johannei m-a dat afară
‎pentru că eram prea beat. ‎Deci nu e grozav!
‎E din cauza somonului afumat de rahat.
‎M-a făcut să vomit.
‎Elegant!
‎Cine e?
‎Nu e nimeni. E Hannah, ‎o prietenă blocată în lift cu mine.
‎E sexy?
‎- Da! Nu! ‎- Vă aud.
‎Adică da, dar nu asta e problema.
‎Bravo! Prune o să te pocnească ‎atunci când apari.
‎Serios? E supărată?
‎La naiba! Cine e la petrecere?
‎- Nu e momentul! ‎- Așa e. Nu e momentul.
‎Ben? Suntem blocați. În lift.
‎Precum Calogero?
‎- Exact. Deci nu e Calimero. ‎- Nu.
‎Cheamă pompierii! Suntem blocați, mă auzi?
‎Frate, toți suntem blocați! ‎Și eu sunt blocat.
‎Sunt blocat în viață, la muncă, ‎în viața mea romantică.
‎Nu mai avansez. Nu pot ajunge nicăieri!
‎Știi de câte ori am făcut laba azi?
‎Te rog…
‎Nu știu.
‎Spune un număr! Hai, încearcă să ghicești!
‎- Spune un număr! ‎- Da, bine. De trei ori?
‎De opt ori.
‎Sunt scârbit de mine. Până la urmă, ‎era doar praf. Știi ce vreau să spun?
‎- Da. ‎- Îmi trebuie cineva să mă iubească.
‎Tu mă iubești, prietene.
‎Asta contează. O să-mi revin.
‎Să-i dăm drumul!
‎Nu, Ben!
‎Ben, nu pleca! Cheamă pompierii!
‎Vino înapoi! Sună la pompieri!
‎Ce idiot!
‎Doamne!
‎- A murit. ‎- Sigur e foarte prost.
‎Trăiește.
‎Omenirea e salvată. Grozav!
‎- Eu iau frâiele. ‎- Ce vei face?
‎O să fac un scurtcircuit, ‎ca să putem…
‎Iisuse! Nicio grijă, ‎am certificat de prim ajutor.
‎Unu, doi, trei! Hai, trezește-te!
‎Sunt curentată și îmi atingi sânii? ‎Ești nebun?
‎Scuze că am încercat să te salvez.
‎N-a fost o idee bună.
‎Nu voiam să-ți ating sânii. ‎Era masaj cardiac. Era medical, nu…
‎Bine, înțeleg. E în regulă.
‎Dă-mi geanta!
‎Sunt invincibil.
‎Ești prost?
‎OK, sunt vincibil. Din nou?
‎Sigur că da.
‎De ce o fată ‎și-ar părăsi iubitul de Anul Nou?
‎Toți bărbații-s porci.
‎- Nu toți. ‎- Ba da!
‎Tare! Îmi plăcea melodia asta!
‎- Pot spune povestea sau dansezi? ‎- Da, scuze.
‎El e Tarik, prima mea iubire.
‎Bine, dacă ignorăm hainele, ‎arătați bine împreună.
‎Da. Doar că nu sunt eu.
‎- Scuze, te întrerup? ‎- Hannah…
‎- Cine ești? ‎- Taci!
‎Sunt iubita lui. Du-te dracu'! Dispari!
‎- Cam vulgară. ‎- Taci!
‎Taci dracului!
‎Văd că obișnuiești să dai cu genunchiul.
‎Stați!
‎- Ce e asta? Afară! ‎- Nu e nimic, jur.
‎- Ești nebună! ‎- E omul meu!
‎- Eram temperamentală pe atunci. ‎- Du-te dracului!
‎- Ești mult mai bine acum. ‎- Da.
‎- Ești nebună! ‎- Nu sunt.
‎- Nu-mi vorbi! ‎- De ce mă atingi?
‎Nu-i nimic.
‎- Rahat! ‎- E nebună.
‎Bine, ai dat de un nemernic. ‎Dar nu-i poți considera pe toți la fel.
‎Ba pot. Haide!
‎- E grozav! Are 15-20 de metri pătrați? ‎- Nu.
‎- E o priveliște spre Notre Dame? ‎- Nu.
‎- Costă o groază să stai aici. ‎- Vrei să faci o ofertă?
‎El e Vincent.
‎A doua mea iubire.
‎A plecat cu tot ce aveam.
‎Și mașina mea.
‎Hoțule!
‎Mașina mea!
‎Hoțule!
‎Mă enervează ‎că nu i-am dat genunchiul meritat.
‎N-ai avut mult noroc cu băieții,
‎dar nu face generalizări.
‎Haide!
‎- Unde mergem acum? ‎- Vei vedea. Haide!
‎Bine, deci aici lucrezi! ‎Pare o companie de evenimente.
‎E o companie de evenimente. ‎Ce perspicace ești!
‎Cred că e doar puterea mea ‎de observare și… Glumeai.
‎Vezi? Perspicace.
‎Uite!
‎Am raportul ultimului eveniment.
‎A fost un rahat.
‎- Serios? Așa rău? ‎- Da, așa rău.
‎După campanie, ‎dacă ni se dă hashtag #rahat,
‎e un rahat.
‎Nu vorbește nimeni?
‎Umflățel?
‎Cioc de rață?
‎Retardatul?
‎- Diaree? ‎- Tiaré, e tahitian.
‎Termină cu poreclele! Sunt umilitoare.
‎Termin când nu mai faci rahat.
‎Trebuie să-ți câștigi numele. ‎Nu, Umflățel?
‎O poreclă ar trebui câștigată și ar trebui ‎să evidențieze o abilitate profesională.
‎Nu prea multe trăsături fizice ‎sau personale.
‎A durat prea mult. ‎Să ne întoarcem la treabă! Mișcă!
‎Grozav! Nu și tu, CB.
‎CB e pentru Chuck Burlacul?
‎Cur bun.
‎Ce-i așa amuzant?
‎Ești o mare scorpie.
‎Nu, sunt femeie. Să mă respecte.
‎Bine, dar ca pe o scorpie.
‎O femeie respectabilă.
‎O scorpie
‎respectabilă.
‎Scorpie.
‎Bine, de ajuns!
‎- Cred că se văd rezultatele. ‎- Pot reveni.
‎De la 174 la patru, nu poți.
‎Chiar dacă am sta un an, nicio șansă.
‎Lucrurile păreau bine cu CB.
‎Marc.
‎- Gaël. ‎- Știu, dar el e Marc.
‎- Merge bine cu Marc? ‎- Da.
‎Suntem împreună de doi ani. ‎E bine, dar nu va dura. Niciodată.
‎Precum ceilalți, o să mă înșele. ‎De asta o fac eu prima.
‎Stai. Îți părăsești iubitul de Anul Nou
‎deși nu a făcut nimic, doar așa?
‎Da.
‎Cine a zis că n-a făcut nimic? ‎Sunteți la fel.
‎Dacă zici tu…
‎- Arahide? ‎- Nu.
‎Cine era fata ‎despre care vorbeați mai devreme?
‎- Prune? ‎- Da.
‎Prune e iubita mea.
‎Serios?
‎Ce e?
‎La naiba! Întoarce-te!
‎Nu te mai mișca!
‎Unu, doi, trei! Haide!
‎Din nou! Unu, doi, trei!
‎Din nou!
‎- Rahat! ‎- Rahat!
‎A fost cât pe ce.
‎- Am văzut lumina. Mamă! ‎- Serios?
‎- Mi-ai salvat viața. ‎- Nu.
‎- Ba da. ‎- Nu.
‎După codul bushido, ‎viața mea îți aparține.
‎- Nu-i nevoie. ‎- Viața mea e a ta.
‎Promite că vei fi mai atent!
‎Pe onoarea mea!
‎Și să nu-ți mai pui degetul pe gura mea!
‎Doamne, îmi vine să vomit!
‎- Miroase a arahide. ‎- Iisuse!
‎Dumnezeule!
‎- Era cât pe ce, îți spun. ‎- Da.
‎La un moment dat, mi-am zis: „Gata.”
‎- La naiba! ‎- Glumeam.
‎Nemernicule!
‎Sunteți blocați?
‎E cineva? Da! Ne puteți ajuta?
‎Sunteți acolo?
‎Eu sunt Pablo.
‎Salut, Pablo! ‎Eu sunt Gaël, iar ea este Hannah.
‎Ai un nume tare urât!
‎Da? Pablo nu e un nume de rahat?
‎Stai! Taci!
‎Bună! Sunt Hannah. Câți ani ai?
‎Opt ani.
‎Ce băiat mare! Pablo, îți poți chema ‎tatăl sau mama, să ne ajute?
‎Tata e încuiat în baie ‎cu mătușa Christelle.
‎Unde e mama ta?
‎Sforăie pe canapea. ‎Câteodată se bășește, cam așa…
‎Se pare că micuțul e amuzant.
‎Bine, Pablo.
‎Sunt prieten cu Prune,
‎cu petrecerea de la șase, ‎pe stânga, la John Avidan.
‎Tata zice să nu vorbesc cu străinii.
‎Are dreptate, dar nu suntem străini.
‎Suntem prieteni cu John Avidan, ‎de la șase.
‎Tata zice să nu vorbesc cu tipul ‎de la șase, fiindcă e un nemernic.
‎Are dreptate. Scuze, e un nemernic.
‎- Bun… ‎- Dar eram apropiați.
‎Stai, Pablo? Sunt prietenă cu Marc.
‎Nu locuiește aici, ‎dar e la petrecerea Justinei.
‎Știi cine e Justine?
‎Tata zice că la șase sunt doar drogați.
‎Tatăl tău are multe prejudecăți. ‎Nu e frumos să judeci oameni necunoscuți.
‎Mai ales dacă i-o trage cumnatei.
‎- Taci! ‎- Ce?
‎Chiar avem nevoie de ajutorul tău.
‎Ești singurul care ne poate scăpa de aici,
‎ca un supererou, ca…
‎Ca Batman!
‎Tata zice că Batman e de rahat. ‎N-are puteri.
‎Retrage imediat ce-ai zis!
‎Părinții lui au fost uciși în fața lui! ‎A fost traumatizat!
‎- Sunt Bruce Wayne, mi-au murit părinții. ‎- Pablo! Să uităm…
‎Gura!
‎Stai! Calmează-te!
‎Pablo! Ești acolo?
‎- Da! ‎- Pablo.
‎Vom trece de acele observații homofobe
‎și ne vom concentra ‎asupra situației prezente.
‎E 50 de euro.
‎Poftim?
‎Dă-mi 50 de euro și-l chem pe tata.
‎Exclus!
‎Mai ales după ce-a zis de Batman!
‎Doamne…
‎- Nu ai bani? ‎- Așa e.
‎Geanta mea.
‎Bine. Ia-i!
‎Așa. I-ai luat?
‎E bine? Îți poți chema părinții, ‎te rog, Pablo?
‎Nu, meritați să fiți blocați acolo.
‎Dacă ești prieten cu idioți și drogați,
‎primești ce meriți.
‎Iar Batman e târfa lui Superman.
‎- Pace, idioților! ‎- Stai, Pablo! Vino înapoi!
‎Întoarce-te, nenorocitule! ‎Dacă te găsesc, îți rup capul!
‎Ticălosule! Vă bat pe tine ‎și pe familia ta homofobă!
‎Ai înțeles?
‎- Are opt ani. ‎- Da, știu.
‎- Am exagerat. ‎- Da, așa e.
‎Îmi pare rău.
‎Scuze.
‎Prune.
‎Prune e iubita mea.
‎Bună seara tuturor!
‎Cum se simte toată lumea ‎în clubul de comedie?
‎Da, și eu mă simt super. Și eu.
‎Mă numesc Gaël. Sunt comediant.
‎Și nu e ușor în fiecare zi, desigur.
‎Dar rezist.
‎Îmi voi aminti mereu ce a spus ‎bunica înainte să moară.
‎A zis „Gaël…”
‎Apoi a murit.
‎Bine. În afară de asta, când eram mic…
‎Când eram mic, ‎mergeam la plajă cu verii mei.
‎Și unul dintre ei se pișa pe mine.
‎Cred că-i plăcea.
‎Adesea mă numea…
‎„toaletă”. Așa mă numea. Pentru că…
‎se pișa pe mine.
‎În regulă, ei bine…
‎Toți dau rateuri uneori.
‎Dar rareori atât de rău.
‎- Nu poți să bei ca lumea. ‎- Am probleme la înghițit.
‎Prune, îmi pare bine!
‎Gaël.
‎Lucrezi aici?
‎Da. După ore la facultate.
‎E o slujbă bună. Văd chestii amuzante. ‎În general.
‎Ai dreptate, sunt nasol.
‎Dacă renunți la primul obstacol, ‎nu reușești niciodată.
‎Ar trebui să continui?
‎Nu.
‎Dar dacă asta îți place cu adevărat, da. ‎Să dai totul!
‎E important.
‎Mă întorc la muncă.
‎Vrei să bei ceva după tură?
‎Nu.
‎- Prietenoasă. Ați băut sau nu? ‎- Am făcut ce mi-a zis. O voiam.
‎M-am adunat și am continuat.
‎- N-am nevoie de toate detaliile. ‎- Da, scuze.
‎Curând, ne-am mutat împreună.
‎Chiar aici.
‎Eram fericiți la început.
‎Ne distram mult.
‎- Te-am lovit? ‎- Nu.
‎- Nu e rău. ‎- Drăguț!
‎Făceam dragoste mereu. Peste tot.
‎Mergea la facultate ziua ‎și la clubul de comedie noaptea.
‎Eu scriam piese, mergeam la audiții.
‎- E drept? ‎- Da! Arată bine.
‎După absolvire, ‎s-a angajat la o firmă de avocatură.
‎Între timp, eu nu ajungeam nicăieri.
‎- Mănânci ceva? ‎- Sigur.
‎Nu ajungem nicăieri. Absolut nicăieri.
‎- Haide! ‎- Grozav!
‎- Măcar să faceți curat! ‎- Facem după, nu-ți face griji.
‎După ce?
‎Haide!
‎Serios, ce faceți toată ziua? ‎Stați aici, fără să faceți nimic! Haide!
‎Destul, gata!
‎Nu spune „Să-ți explic”.
‎- Era o ședință de scris. ‎- Da? Ce scrii?
‎Pierdusem motivația.
‎Îmi pierdusem încrederea, ‎credeam că-s varză.
‎Și apoi?
‎Comedia era ca să-mi depășesc bâlbâiala, ‎deci nu mai trebuia s-o fac.
‎Așa că m-am oprit. Mi-am luat o slujbă.
‎La Jurassic Pizza. Ca…
‎- Mascotă? ‎- Nu. Reprezentant de marcă.
‎Mascota lor.
‎Exact. Sunt mascota lor.
‎Prune a crezut mereu în mine. ‎M-a împins mereu să-mi urmăresc visurile.
‎Dar n-am mai făcut față.
‎E greu, dar uneori visurile noastre ‎nu se împlinesc.
‎Nu, o să-mi revin. Anul ăsta e anul meu.
‎O să dau totul și o fac mândră. ‎Merită un om bun.
‎Chiar asta vrei?
‎Sigur că asta vreau. ‎Prune a avut mereu încredere în mine.
‎- Vrea un copil cu mine. ‎- Serios?
‎Da.
‎Nu pari încântat.
‎Sigur că-s încântat.
‎De ce mă judeci? ‎Judeci oameni fără să-i cunoști.
‎Ba nu, dar nu pari încântat de idee.
‎Sunt foarte încântat.
‎E calea normală.
‎Te îndrăgostești, vă mutați împreună, ‎faceți copii.
‎Sau nu.
‎Asta vrea Prune. Asta vrem amândoi.
‎- Ascultă… ‎- Mă enervezi.
‎Nu, ascultă afară!
‎- Scoate-ți cureaua! ‎- Stai!
‎Dezbracă-te!
‎Doar n-o fac aici!
‎- Haide! ‎- Ba sigur că da!
‎Jos chiloții!
‎Haide! Nu e nimeni prin preajmă. ‎Doamne, ce bine!
‎Suntem blocați! Ne puteți ajuta?
‎Nu te lăsa, campionule! Dă-i-o!
‎Continuă!
‎- Hei! ‎- Din nou!
‎- E nasol. ‎- Asta e!
‎- Haide! ‎- Haide!
‎- Pe ea! ‎- La naiba, îmi vine!
‎Continuă!
‎Continuă, Prune!
‎Prune!
‎- M-am bucurat că ai venit. ‎- Și eu.
‎Prune!
‎Doamne, Prune, glumești?
‎Doamne, e un coșmar! Prune!
‎La naiba!
‎Gaël.
‎Nu vorbi! Nu vreau să te aud acum.
‎- Arăți ca o vază. ‎- Nu merge. Aud totul.
‎Vino încoace!
‎Haide!
‎Știi ce spunea tata când eram mică?
‎Oricât de întunecată e noaptea, ‎soarele va răsări mereu.
‎În lumina zilei, ‎tristețea noastră dispare.
‎Uiți de suferințe ‎și te concentrezi pe ce contează.
‎Avea dreptate.
‎Trebuia să bănuiesc.
‎Nu putea continua așa.
‎Știi cine era tipul?
‎Nu.
‎Doar după voce, nu-mi dau seama.
‎Unul dintre prietenii ei avocați.
‎Am refăcut casa de lângă Honfleur. ‎Veniți în weekend?
‎- Da, sigur! Ce spui, Gaël? ‎- Da. Sună grozav.
‎Va trebui să-mi verific ‎programul de audiții,
‎dar aș vrea să văd regiunea…
‎- Normandia. ‎- Mi-ar plăcea.
‎Dar voi?
‎Noi tot căutăm,
‎dar la bugetul nostru, ‎ori e prea mic, ori nu e nimic.
‎Da, asta e problema.
‎În plus, vă trebuie două dormitoare.
‎- Pentru cel mic. ‎- Nu se poate! Nu știam.
‎- Nu suntem… Nu e nimeni. ‎- Nu.
‎Da, ar fi ideal să avem două dormitoare, ‎dar încă nu am ajuns acolo.
‎- N-am ajuns. Până facem un copil. ‎- Da.
‎Gaël, la ce lucrezi acum? Ești ocupat?
‎Am o prietenă artistă, Lorraine. ‎Poate o cunoști?
‎Scoate foc pe gură în Avignon vara ‎și mi-a zis că e greu pentru voi.
‎Încă nu am scos foc, ‎dar mă descurc. Sunt bine.
‎- Sunt comediant, am audiții. ‎- E grozav!
‎Am primit un apel pentru un film.
‎- Ce film? ‎- Serios?
‎- Da. ‎- Cine e în distribuție? Cineva celebru?
‎Super distribuție, eclectică.
‎Mélanie Frotillon și Pascal Pelouse ‎în rolurile principale.
‎- Pare cunoscut. ‎- Frotillon pare.
‎- Bravo! Îți țin pumnii. ‎- Mulțumesc mult.
‎- Și noroc, Prune! ‎- Nu, dar nu e…
‎- Da. ‎- Grozav!
‎- Bine. ‎- Pe curând!
‎Da, probabil că nu.
‎- Ce puteam să spun? ‎- Nici nu poți minți.
‎N-ar trebui să minți ‎dacă te-ai da jos de pe canapea!
‎Nu știi cum e să fii refuzat.
‎- Trebuie să mă concentrez asupra mea. ‎- Asupra ta?
‎Te-ai concentrat doi ani pe tine.
‎Plec dimineață, ești pe canapea.
‎Când vin acasă, surpriză! Ești pe canapea. ‎Ești foarte concentrat.
‎Îmi pare rău. ‎O fi altfel la Joinville și Honfleur.
‎Care e problema?
‎- Nimic, doar… ‎- Nu, spune!
‎Nu pot să visez ‎să am o casă la țară, să am copii?
‎Deci vrei copii? Nu mi-ai spus asta.
‎Da.
‎Da, vreau copii. N-am vrut să te deranjez.
‎Ai cariera ta, visurile tale.
‎Trezește-te, Gaël!
‎Ai devenit un nimeni.
‎Ca să știi adevărul, ‎nu vei reuși niciodată.
‎Chiar a spus asta?
‎Am vorbit toată noaptea
‎și m-am hotărât să mă angajez.
‎Să-i dau ce vrea.
‎Cred că avea dreptate.
‎Chiar sunt nasol.
‎Nici nu pot face un copil.
‎Încercăm de un an
‎și nu se întâmplă nimic.
‎Doar n-o să plângi!
‎Nu.
‎Sunt nasol.
‎- Sunt nasol. ‎- Nu ești.
‎O să ajung singur.
‎Sub un pod.
‎Uitat de toată lumea. Ciupit de porumbei.
‎Ce-i asta? E a ta?
‎Nu, cineva mi-a băgat-o în geantă ‎în timp ce ea și-o trăgea pe scară!
‎Sigur că e a mea, suntem doar doi aici.
‎Poți cânta cu brațele tale de T. Rex?
‎Nu.
‎Haide!
‎Mi-ar plăcea.
‎Nu.
‎Hai!
‎Te rog!
‎E un ukulele.
‎Chitară pentru ratați.
‎Ce e?
‎Nimic.
‎Nu toți avem talente ascunse.
‎Sigur ai un talent.
‎Dai cu genunchiul.
‎Oricum, cânți foarte bine.
‎Chiar cred asta.
‎Sigur multe fete visează să fie cu tine.
‎Serios?
‎Da, cred că da.
‎Cum ar fi?
‎Nu ești îndrăgostit de iubita ta ‎și faceți un copil?
‎Da, dar după ce am auzit-o ‎cum și-o trăgea pe scări, nu te mint…
‎totul capătă un alt sens.
‎Mă face să cred ‎că aș putea explora și alte opțiuni.
‎Chiar dacă e doar un vis.
‎Bine, dă-mi geanta!
‎Să vedem ce avem aici. ‎Hai să-ți arăt ceva!
‎Deci…
‎Ea e Marie. E genul tău.
‎Pariziancă tipică, ‎prietenă de liceu, sexy.
‎- Nu e rea. Ce lucrează? ‎- E instructor de Krav Maga.
‎N-o să meargă.
‎Sunt pacifist.
‎Am qi-ul prea slab.
‎Un qi mititel.
‎Păcat! Bine, să continuăm. Mai e…
‎- Tare! Ăla e câinele tău? ‎- Da! E copilul meu.
‎Tare!
‎Cum îl cheamă? Aveam unul la fel.
‎- Îl chema Barney. ‎- Barney.
‎- Glumești? ‎- Nu!
‎Da.
‎Barney, bețivul din ‎Familia Simpson?
‎Nu. Ca Matthew Barney, artistul american.
‎Nu-l cunosc.
‎- Dar tot e o nebunie! ‎- E o nebunie.
‎- Cine altcineva? Nu pot ieși cu Barney. ‎- Da. Stai!
‎Lasă-mă să mă uit! Altfel…
‎Anouk! O iubesc pe Anouk. ‎Mai ciudată, dar e grozavă.
‎- Cum adică? ‎- Ai alergie la lapte de capră sau Larzac?
‎- Nu, din câte știu. ‎- Ar putea merge.
‎Bine.
‎Bine, asta…
‎- Ce? ‎- Aia!
‎- Nimeni. ‎- Erau sâni.
‎- Nu era nimeni. ‎- Da, erau niște sâni. Ai cui?
‎Ai mei. Contează? ‎De obicei le șterg. Am uitat.
‎Nu se poate!
‎Îți faci poze cu sânii? ‎Cui le trimiți? Lui CB?
‎Ce-ți pasă? E corpul meu, îmi aparține.
‎- Pot să revăd? Era neclar. ‎- Uită ce ai văzut!
‎E imposibil.
‎Imaginea aia mi-a rămas în minte. ‎Am o memorie fotografică.
‎Închid ochii, îți văd sânii.
‎- Extaz. ‎- Ce faci?
‎Gata! Mă îngrețoșezi. Termină!
‎- Termină! ‎- Termină tu!
‎Scuze, nu mai am prietene să-ți prezint.
‎Oricum, care e genul tău?
‎Nu.
‎Nu, mulțumesc!
‎Nici vorbă!
‎Las-o baltă!
‎O să deschid liftul
‎și o iau pe Prune, ‎e singura care contează.
‎O să lupt pentru ea!
‎Stai, Gaël!
‎Invoc puterea bushido!
‎Pe tunetul lui Zeus!
‎Pe meteorii lui Pegas!
‎Super!
‎Băga-mi-aș!
‎- Ce? ‎- M-am blocat.
‎E strâns! Haide, trage!
‎Stai, nu mișca!
‎- Sunt blocat! ‎- Văd!
‎- Să nu mor ca în ‎Total Recall! ‎- Ce?
‎Total Recall‎, dar nu contează! Trage!
‎Trage!
‎Doamne!
‎- Știi la ce mă gândesc? ‎- Sânii mei?
‎Acum, da.
‎Dar acum două secunde,
‎mi-ai salvat iar viața.
‎Da.
‎Conform codului „shubidu”, ‎îmi datorezi viața de două ori.
‎Da.
‎De două ori.
‎Era cât pe ce.
‎Sper că n-am stricat costumul, ‎șeful mă va ucide.
‎- E în regulă. ‎- Vorbești serios?
‎Ce am zis?
‎Când ziceai că-s genul tău?
‎Nu știu. Da. Poate.
‎Stai, să ne imaginăm. ‎Ne poți vedea împreună?
‎Da, pariez că ar fi…
‎Dragă, am venit acasă!
‎În sfârșit! Vii acasă la ora asta?
‎Autostrada era blocată.
‎Traficul era blocat, ‎dar whiskyul tot intră!
‎Nu-ți pot ascunde nimic.
‎Ai dreptate. Am fost ‎să-mi sărbătoresc promovarea cu colegii
‎la Jimmy's.
‎Felicitări, dragă! Sunt mândră de tine.
‎Ca să sărbătorim, ‎diseară vom practica coitul.
‎Excelent!
‎Până atunci, ‎ți-am pregătit masa preferată.
‎Un hamburger McDonald's?
‎Nu pot ascunde nimic de tine!
‎- Dar unde sunt copiii? ‎- Sunt sus, își fac temele.
‎Copii!
‎- Tată! ‎- Iubirile mele!
‎Cum a fost ziua ta, Son Goku?
‎Grozav! Am marcat…
‎șapte coșuri la baschet!
‎- Excelent! ‎- Și prințesa Amidala are vești mari!
‎Mi-a căzut un dinte!
‎Zâna Măseluță să fie atentă, ‎fiindcă Barney e un vânător grozav!
‎Așa ne vezi? Ca un sitcom din anii '60?
‎- Ești un ciudat. ‎- Ce e?
‎O casă călduroasă, o soție grijulie, ‎copii minunați, nu văd problema.
‎Pământul către Gaël! Nu există.
‎Măcar e bine Son Goku și prințesa Amidala?
‎În visurile tale!
‎Nu pot vorbi cu tine așa. Ești isterică.
‎Tu cum ne vezi?
‎Nu prea bine.
‎Haide, încearcă să-ți imaginezi!
‎Bine.
‎Dragă!
‎M-am întors!
‎E rahat peste tot.
‎Îngerul meu!
‎Viața mea n-are sens până nu te văd.
‎Ești atât de curajos și liniștitor, ‎dragul meu soț!
‎Sunt o femeie fericită.
‎Mamă! Pot să am un frate mai mic ‎iarna viitoare?
‎Mă tem că nu. ‎Cum nu te-am vrut, tu ești ultimul.
‎Soarele e deja coborât.
‎E timpul să merg în oraș, ‎să-mi vând brânza.
‎Nu! Cunoști regulile!
‎Trebuie să stai acasă. ‎Doar eu pot merge în sat.
‎Prea multe târfe și tentații!
‎Sunt nebun. Sunt dus cu pluta?
‎Știu, dacă merg în oraș, ‎voi cădea în ispită,
‎fiindcă sunt slab și laș, ‎ca toți bărbații când văd târfele.
‎Bine, să luăm cina, fiule!
‎- Mama ta vrea să ieșim din fantezia ei. ‎- Exact!
‎- Și eu sunt ciudatul? ‎- Mai bine decât sitcomul tău. E credibil.
‎Credibil? Ai descris viața ideală ‎a unei familii de mormoni.
‎- Nu ești genul meu. ‎- N-am fost o opțiune.
‎- Ai revenit! ‎- Ai spus că nu sunt genul tău!
‎Mereu ești defensivă. Constant. ‎Ești agresivă, n-ai încredere în nimeni!
‎Iar eu nu suport mormonii!
‎Eu nu suport delăsătorii ca tine!
‎Ești imatur, laș și încornorat. Poftim!
‎- Serios? ‎- Da!
‎Îmi pare rău, Hannah. Uite, scuze.
‎Nu ne putem certa de Anul Nou. ‎Hai, ridică-te! Să ne împăcăm.
‎- Dansezi? ‎- Nu, mersi.
‎- N-avem nimic mai bun de făcut. ‎- De ce? Ai un cântec?
‎Village People?
‎- E nasol. ‎- E nasol?
‎- Da, e nasol. ‎- Martin Jackson e nasol?
‎Nu știi nimic! Muzica lui ‎e în cele mai bune filme din anii '80.
‎Mi-am sărutat iubita pe ea ‎la balul liceului.
‎Stai așa, ai zis „balul liceului”?
‎Da. Tu n-ai avut bal la liceu?
‎Avem respect de sine, deci nu.
‎Vrei să spui ‎că nu ai dansat lent pe muzica asta?
‎Ca să știi, ‎n-am mai dansat niciodată lent.
‎Asta faceți voi, țărănoii, ‎la culesul viei.
‎Niciodată.
‎Bine. Promite-mi că nu mă pipăi!
‎Da! Și sânii tăi să stea liniștiți.
‎Bine.
‎Ce faci?
‎Nu știu, eu…
‎Credeam că există… Că am avut un…
‎Putem dansa ‎fără să încerci să mi-o tragi?
‎Nu încercam să ți-o trag! E doar un sărut.
‎După un dans lent, te pupi. E tradiție.
‎- Da, dar nu cu mine! ‎- Scuze! E în regulă.
‎Nu voiam să sar pe tine. Nici nu vreau.
‎Sunteți la fel.
‎Vezi de ce eu merg în sat să vând brânză?
‎N-are legătură cu brânza! ‎Era doar un sărut!
‎Îmi pare rău pentru sărut.
‎Scuze, nu trebuia. A fost neîndemânatic.
‎Sincer. Am fost un idiot.
‎De ce ești mereu atât de defensivă?
‎Dar tu?
‎Îți pare rău pentru tine, plângi. ‎Vorbești de planuri și nu le faci.
‎Eu…
‎Ține-ți gândul până revin.
‎Tata m-a învățat stelele.
‎În fiecare vară, ‎mergeam la casa de vacanță.
‎Venea toată familia. ‎Unchii, mătușile, verii mei.
‎Dar în fiecare noapte, ‎eu și tata ne furișam în curte.
‎Ne întindeam și priveam stelele. ‎M-a învățat să identific constelațiile.
‎Era timpul nostru împreună. Doar noi doi.
‎Vorbești des despre tatăl tău.
‎Ai auzit? Era o pisică!
‎Bună, amice! Ascultă, avem probleme!
‎Da, suntem blocați.
‎Am un har. Pot vorbi cu animale.
‎Avem nevoie de ajutor. ‎Îți poți chema proprietarul?
‎E o doamnă? Bine. Poți să o cauți?
‎Bine. Mulțumesc, Dalí!
‎A acceptat să ne ajute.
‎Hannah, ești bine?
‎Ce e?
‎Haide!
‎Tată, trezește-te!
‎Tată, trezește-te, te rog!
‎A făcut anevrism cerebral.
‎A promis că nu mă va părăsi.
‎N-am mai vorbit despre asta.
‎Rahat!
‎Se mișcă.
‎Trebuie să comentezi la tot?
‎- Hannah, ascultă… ‎- E în regulă.
‎E bine.
‎Rahat!
‎Poftim! Ia tot!
‎Asta e. N-am uitat nimic.
‎Tu erai!
‎Dalí mi-a spus că s-a stricat liftul.
‎L-am sunat pe îngrijitor, leneșul ăla, ‎să pună siguranța la întrerupător.
‎Mersi, amice!
‎- La mulți ani, copii! ‎- Mulțumesc, doamnă.
‎Bine, Dalí. Haide!
‎- Babo! ‎- Termină!
‎Ce vei face?
‎Gata cu vorba.
‎Acționez.
‎Tu?
‎Mă voi încrede.
‎Atunci…
‎- Schimbăm numerele de telefon? ‎- De ce?
‎- Viața ta îmi aparține, nu uita! ‎- Da.
‎- De două ori. ‎- Așa că ne vom întâlni.
‎La mulți ani, Gaël!
‎La mulți ani, Hannah!
‎Șase, cinci, patru, trei, doi, unu!
‎La mulți ani!
‎Gaël?
‎Hannah! M-am despărțit de Prune.
‎Am făcut ce am zis. ‎I-am spus că nu vrem aceleași lucruri.
‎Merită ceva mai bun, un tip ‎cu aceleași visuri. Eu nu vreau.
‎Eu vreau…
‎Ți-ai uitat portofelul.
‎Căzuse în geantă.
‎Mulțumesc!
‎M-am despărțit de Marc. ‎Nu vreau să am încredere în el.
‎Piesa asta e grozavă!
‎O auzi și tu?
‎Hai să urcăm pe scări acum!
‎Da. Sigur.
‎Subtitrarea: Cosmin Chiciudean