Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ ФІЛЬМ NETFLIX
У цьому краю
родина - це головне.
Це зв'язки в прайді,
у зграї
та у стаді,
що дозволяють кожній тварині процвітати.
І ці зв'язки у жодному місці не перевіряються жорстокіше,
ніж у великій пустелі Калахарі.
Тут родини створюються
сміливими матерями…
мудрими матріархами…
та наполегливими аутсайдерами.
І всіх тягне до величезної оази, що знаходиться в самому серці пустелі -
дельти Окаванґо.
Тут мешкає більше диких тварин,
ніж у будь-якій іншій болотистій місцевості Землі.
І тут спостерігаються найбільш екстремальні зміни сезонів.
Хаос та випробування прийдешнього року
переплетуть долі
та сформують неймовірні стосунки.
І не лише у родинах, але й між ними.
І навіть з самою дельтою.
Для дворічної левиці
сила родини полягає у її прайді.
Вона зі своїми сестрами контролює цю територію,
а їхній головний самець панує як король-воїн.
Але у дельті Окаванґо все може швидко змінитися
та покласти край мирному існуванню родини.
І слабкою ланкою у броні її прайду є сам король-лев.
Роки битв за свою родину та територію
взяли своє.
Його слабкість ставить левицю під загрозу.
І створює можливість
для двох амбіційних молодих самців.
Старий воїн мітить свою територію.
Але він слабкий.
І в меншості.
Кожен рік на цих землях сповнений нових небезпек.
Але для нашої левиці
цей рік виявиться найбільш нестабільним.
Кожна родина стикається з власними викликами
у дельті Окаванґо.
Зграя з 24 сильних гієнових собак.
Їхню силу стверджує чудова лідерка -
альфа-самиця.
Вона натренувала зграю думати та полювати як єдине ціле.
І забезпечувати їжею усіх.
Але альфа вагітна.
Її команда втратила свого лідера
у час найбільших потрясінь у дельті.
Цього травня
в пустелі Калахарі сталась найбільша посуха за кілька десятиліть.
Тисячі тварин тижнями долають шлях з випалених навколишніх місць
шукаючи порятунку в оазі.
Усі приходять сюди на сезон посухи.
Вода.
Вода тих дощів, які випали місяці тому
на Ангольському плато, що північніше,
знайшла шлях через усю Калахарі
і врешті опинилась у низинах дельти Окаванґо.
Більше дев'яти трильйонів літрів прісної води
напоїли широку пустелю…
створюючи
найбільшу оазу на планеті.
За потоками води приходять великі стада тварин…
приєднуючись до тих, хто живе тут круглий рік.
У кожного своя роль
у формуванні та збереженні цієї землі.
Навіть у шестимісячного слоненя,
яке прийшло сюди вперше.
Ця дівчинка ще не бачила стільки води…
і їжі.
З'їдаючи рослинність на своєму шляху крізь нескінчені заплави,
слони стають природніми садівниками дельти…
викорінюючи більше рослин, ніж можуть з'їсти.
Але зайві залишки рослин здатні перекрити водні шляхи,
зупиняючи потоки.
Затори, які створили садівники,
пробивають родини бегемотів.
Не вміючи плавати, вони навшпиньки йдуть дном.
І їхня робота лишає по собі водяні магістралі відповідного розміру…
які поєднують річки з водоймами, а водойми з заплавами,
дозволяючи воді продовжити рух
і забезпечити бурхливий ріст життя в усій дельті.
Але не для всіх повінь є доброю новиною.
Для левиці вона значить
втрату мисливських угідь.
І старий король-воїн кудись зник.
Він чи потонув, чи був вбитий.
Молоді загарбники захопили його трон.
У прайді дозволено лишитись лише левицям дітородного віку.
І вона до них не належить.
Для цих самців вона лише зайвий рот.
І не приносить багато користі.
Тепер самотній вигнанці
знадобляться усі її навички, щоб вижити.
Альфа-самиця кілька тижнів була вимушена сидіти вдома.
Бо як залишити цю неохайну компанію?
У віці чотирьох тижнів її цуценята вперше вийшли на прогулянку.
Усі чотирнадцять.
Не маючи змоги полювати сама, вона має покладатись на свою зграю,
що має приносити їй м'ясо, аби в неї не зникло молоко.
Але її домашня робота нескінченна.
Вона прибирає нору
від кліщів та блох, що назбирались за три тижні…
повертаючи їх туди, де вони і були.
Її зграя патрулює територію
без своєї лідерки.
І заплави їх сповільнюють.
Антилопа лічі.
Навіть однієї вистачить, щоб нагодувати всю зграю.
Завдяки широким копитам та сильним ногам
ці антилопи можуть рухатись крізь води дельти.
Без керівництва альфа-самиці
зграя переслідує їх до глибокої води.
Та марно.
І потім…
одинокий імпала.
У нього немає широких копит та довгих ніг як у лічі.
Вони закінчують свою справу швидко, аби уникнути сутички з конкурентами.
Жертвами зграї часто стають кволі чи поранені тварини,
які є легкою здобиччю.
Це запобігає поширенню хвороб у стадах.
Мисливці приносять свою здобич найбезпечнішим для них способом -
у своїх шлунках.
Доки цуценята не полюватимуть самі,
вони їстимуть першими.
Головним принципом їхньої зграї є щедрість.
Проте навчання не дається легко.
Що може бути краще,
ніж вертатись до своєї нори з найпершим шматком м'яса?
Коли вода досягає найвищого рівня,
дельта Окаванґо стає справжнім раєм.
Мешканці навколишніх річок та боліт
нерестяться між залитими водою рослинами.
Гілки та дерева, які наломали слони,
створюють захист для мальків.
На піку повені
площа боліт дельти збільшується вдвічі,
і сухі місця над водою стають найбажанішою власністю.
Гілки фігових дерев ідеальні для гніздування
вражаючого числа різноманітних птахів, що харчуються рибою.
Для їхніх родин не так важливо, де будувати гніздо.
Важливо, яке це гніздо.
Підходять лише найліпші будівельні матеріали.
Якщо ви не можете знайти саме той матеріал, який шукаєте…
просто поцупте його у сусіда.
Він завжди може вернути поцуплене.
Нарешті
гніздо готове для зберігання їхніх найдорогоцінніших скарбів.
Які треба обережно перевернути…
та сховати в тіні від пекучого сонця.
Шкаралупа? Чи мушля равлика?
Він вперше став татом.
Усі поспішають виростити малечу
до того, як вода спаде…
і гнізда на островах втратять свій захист.
Левиця відчайдушно намагалась спіймати здобич.
Коли земля більш суха, редунка чи лічі були б гарними цілями.
Але не під час повені, і не коли вона сама.
І в неї є конкуренти.
Час дати відсіч суперникам.
Це чисте залякування, вона не буде їсти тушу.
Тепер зграя більш не буде випробовувати її терпіння.
З початком вересня температура підвищується,
рівень води падає,
і переповнені рибою водойми починають висихати.
Саме вчасно.
Дорослі повертаються до роботи…
щоб кормити своїх безцінних маленьких монстрів.
Коли повінь спадає, щоденно утворюються нові менші водойми.
У кожного птаха є свій особливий метод
використання власного дзьоба.
Пелікани надають перевагу ловлі «сіткою».
А рибалочки строкаті…
пірнають бомбочкою.
Дзьоб лелек-молюскоїдів наче навмисно створений наукою для відкривання мушель.
А схильна до театральності чорна чапля використовує свою чорну «накидку»
аби створити затінок, де любить ховатись риба.
Браво.
Різні методи для однієї мети -
зміцнити своїх пташенят якомога скоріше.
Пташенята пеліканів - найбільші ненажери.
Вони мають харчуватись до 30 разів на добу.
Невтомним дорослим відомо
головне правило сімейного життя в дельті:
чим сильніше ваші діти, тим більше у них шансів вижити.
Коли поводкові води відступають,
а спека дужчає,
угіддя для полювання висихають,
змінюючи баланс сил в бік хижаків.
Але у самотньої левиці відсоток вдалих полювань
лишається небезпечно низьким.
Вона слабшає з кожним днем.
І справи стають ще гірше,
бо у неї починається тічка.
Її запах почує кожен лев на цій території.
Включно з тими, зустрічі з якими вона не бажає.
Це ті молоді самці, які зруйнували її родину.
Але коли територія полювання розширилась,
на ній з'явився інший, ще більший самець.
Його темна грива і низький рик
свідчать, що він у розквіті сил.
Це ризиковано.
Але якщо вони об'єднають свої сили,
він може надати їй захист і підтримку під час полювання.
Її новий союз був короткотривалим.
Лише за кілька днів чужинець пішов.
Знов самотня,
але цього разу вагітна.
Тепер їй треба полювати не лише для себе.
Кожна родина в дельті Окаванґо
тісно пов'язана з сезонними змінами.
Рівні води різко знижуються.
Дельта перетворюється на болото.
Слоненяті весело…
але для стада це знак, що час рушати у дорогу.
З приходом сухого сезону
стада мають максимально використати усі пасовиська, що лишились.
Слоненя вчиться, спостерігаючи за іншими.
Але в нього ще далеко не все виходить ідеально.
Наприклад, не забувати про те, щоб не відставати від дорослих.
Цю дівчинку відведуть до особливого місця.
Серед віялових пальм.
Пальми буяють там, де повінь залишила по собі мінеральні солі.
А їх плоди, що висять на самих верхівках,
дуже смакують слонам.
Збирати урожай цих «небесних» смаколиків
ще треба вміти. І на це здатен лише чотирьохтонний слон.
З кожним поштовхом із пальми падають сотні плодів.
Він струшує додолу достатньо для всіх.
Цей делікатес
не лише для цієї родини і не лише на сьогодні.
Слони є основними розповсюджувачами
насіння віялових пальм.
Ці пальми виросли з насіння, що залишили предки цього слоненя.
І зараз воно зробить те саме для наступних поколінь.
Стадо перенесе насіння на багато кілометрів.
Де слони залишать насіння у своїх екскрементах, там воно і проросте.
Це ще один важливий вклад цих тварин у природу дельти.
Це буде гарна їжа для них в майбутньому.
У цей час починає відчуватися нестача їжі і води,
що керує кожним наступним кроком тварин.
Гієнові собаки пережили повінь,
але не без втрат.
Один член зграї був вбитий,
і найкращі мисливці пішли від альфи-самиці та її цуценят.
Треба годувати занадто багато ротів,
а їжі навколо недостатньо.
Молоді вже час вийти з нори
та почати шукати здобич.
Перша велика пригода цуценят.
Їх перший обхід території разом з дорослими.
Хоча вони більше заважають, ніж допомагають.
На своїх маленьких лапках вони можуть пройти до 15 км в день.
Альфа має знов налаштувати командну роботу своїх бійців,
і навчити цуценят полювати у зграї.
Повінь поступово відступає,
створюючи сприятливі умови для виникнення летючої «чуми».
Сарана.
Спека сприяє її масовому народженню.
Десять мільйонів жадібних ротів з'їдають ці рослини, що висихають.
Тільки давні термітники здаються нездоланними
для цієї потужної сили, яка вступила в гру на просторах дельти.
Зараз жовтень.
За два коротких місяці
посуха перетворила зелений рай
у безплідний пиловий казан.
Усі тварини шукають воду
скрізь, де вона може бути.
І стають легкою здобиччю для двох молодих левів,
які стають ще міцнішими день за днем.
Вони слідкують за кожним рухом буйволів.
Стежачи за тими самими стадами,
левиця має залишатись на безпечній дистанції від самців.
У її делікатному стані їй вкрай необхідна їжа.
Та полювати на здобич розміром з буйвола
одній майже неможливо.
У кращому випадку їй дістанеться те, що лишили самці.
Це мінімум, що дозволить їй вижити.
Через посуху усі стада й всі хижаки
підуть разом у серце дельти,
де залишаться останні джерела води.
Гієнова собака та її зграя
з кожним днем мають ходити все далі.
Може у них і поганий зір, але за допомогою сильного слуху та нюху
слони здатні відчути небезпеку за багато кілометрів попереду.
Нільські крокодили.
Довжина деяких досягає шести метрів, а вага - три чверті тонни.
Але більшість з них доволі маленькі - приблизно метр довжиною.
Старші слони показують слоненяті, як дістатись до води,
долаючи цю дивну смугу перешкод.
Нарешті.
І якщо ви досі не оволоділи мистецтвом керування хоботом,
то завжди лишається запасний варіант - пити ротом.
Слоненя вчиться
на помилках.
Цей водопій є порятунком для стада.
Слони також використовують його для захисту своєї шкіри від сонця.
Під час випаровування багно охолоджує їхні перегріті тіла.
А пил залишається у тріщинах їх шкіри,
захищаючи її від сонця.
Такі місця є дуже бажаними для слонів.
Але стадо ще не готове лишати свій грязьовий спа-салон.
Складні часи навчають цуценят багатьом речам.
Переслідування вгодованого грифа має стати гарним уроком…
на майбутнє.
Плямиста гієна…
вчить більш важливому уроку.
Перевірка вміння реагувати на стрес допомагає підготувати їх
до майбутніх сутичок
з конкурентами.
Але їм ще потрібно вивчити самий важливий урок…
мистецтво…
полювання.
Тепер альфа-самиця знов головна…
і наказує зграї заганяти їхню жертву у глибоку багнюку,
аби її сповільнити.
Її наука пішла на користь.
Цуценята вчаться на кого нападати…
а на кого - не варто.
Зграя стає розумнішою та згуртованішою з кожним днем.
В кінці жовтня температури підвищуються до 45°C.
І ні краплини дощу.
Останніми роками сезон посухи стає все довшим,
а спека все нещаднішою.
В цьому році посуха може стати найсильнішою за сто років.
Кожен день перетворюється на лотерею:
чи знайдеться достатньо води, щоб усі слони стада вижили.
Для слоненя і його матері вода необхідна найбільше.
Мала стала заручницею цих земель,
що лише кілька місяців тому дарували їй так багато.
Виживання слоненя цілком залежить
від досвідченої лідерки -
матріарха стада.
Вона торує ці шляхи
з того часу, як сама була слоненям.
У її дивовижній пам'яті
зберігається давня внутрішня мапа
тих останніх місцин, де ще може бути вода.
Родина є більше ніж просто стадо.
У родини є спільні спогади,
що здатні зробити різницю
між життям і смертю.
Знання родини привели слонів до однієї з останніх водойм в усій дельті.
Кожна брудна крапля рятує життя.
Але слоненя не дістає до води.
Тож воно просто занурюється в неї.
Але вибратись не так легко.
Для незграбного слоненя найбільшою допомогою є його люблячі рідні.
Не можна втрачати часу.
Їм потрібно більше води,
і вони йдуть за грозовим фронтом, аби знайти її.
Нарешті починають збиратися хмари.
Гігантський атмосферний фронт.
Слони здатні чути низькочастотні звуки далеких громовиць
на відстані до 200 кілометрів.
Але у місцевості, де сім місяців майже не було дощів,
суха як порох трава перетворюється на бомбу сповільненої дії.
Дорослі слони раніше вже бачили вогонь.
Щорічно вигорає до 4000 кв. км дельти Окаванґо.
Слони знають, що треба триматись ближче одне до одного, шукаючи шлях крізь вогонь.
Пожежі спустошують дельту…
але не знищують все остаточно.
Травоїдні тварини зменшують об'єм палива, яке може загорітись.
А випалені зоні створять нові шляхи
для повені у наступному році.
Дельта Окаванґо завжди знаходила шляхи відновитись,
бо її мешканці ніколи не припиняють грати свої ролі.
Нарешті небеса змилостивились.
Найбільша посуха на пам'яті нинішнього покоління
нарешті скінчилась.
У наступні п'ять місяців
тут випаде пів метри дощу.
Усі випалені пожежами землі
відновляться.
Стадам більше не має потреби лишатися біля водойм.
І хижаки йдуть за ними…
змушуючи травоїдних рухатись,
дозволяючи паросткам розвинутись
і запобігаючи спустошенню пасовиськ.
Підтримується…
баланс.
Із приходом сезону дощів…
з'являється четверо нових малюків
Вибух зелені призвів до бебі-буму.
Левиця переносить своїх малюків кожних кілька днів…
щоб їхній запах не привабив ворогів.
Але її останній «переїзд» не лишився без уваги.
Молоді леви взяли слід.
Вони не дозволять існувати котенятам іншого лева.
Левиця в меншості та вдвічі менша за розміром.
Вони опинились в пастці.
Інстинкт змушує її віднести дітей у безпечне місце.
Але її котенята й гадки не мають, хто їх ворог.
Вона загубила одного.
Левиця битиметься до смерті за свою сім'ю…
але самці не ризикнуть отримати нові рани.
Завдяки хоробрості матері трьом котенятам вдалося вижити.
Вона не може відпочивати довго.
Мати- все, що у них є.
Для гієнових собак життя знову чудове.
Їхня матір витримала
найбільше випробування з усіх, які траплялись на її шляху.
Кількість бійців її зграї скоротилось вдвічі.
Але альфа подолала ризики посухи
і перетворила купку незграбних новачків
в успішну працьовиту команду.
Зграя знов набрала сили.
Сміливе маленьке слоненя відсвяткувало свою першу річницю в дельті Окаванґо…
і долучилось до підтримки її природнього балансу
кожною розтоптаною рослиною
і кожною насіниною пальми, що лишило.
Якщо цій малій вдасться прожити 30–40 років
у все більше екстремальних умовах
пожеж, повеней та голоду…
то вона сама стане матріархом
і передасть всі свої знання
наступному поколінню.
Зараз, у віці чотирьох місяців,
левенята стали сильніші
і кожного дня можуть все більше.
Мати самостійно добре їх годує.
Ігри є тренуванням перед дорослим життям.
Вони вчать левенят ловити здобич, як їхня мати.
Левиця втратила один раз найцінніше для неї.
Але тепер у неї є її власний маленький прайд.
Левенята скоро зрозуміють всю важливість родини -
однієї з безлічі родин, чиє життя підтримує цю землю.
Ці тварини продовжать адаптуватись
максимально ефективно…
до загроз, з якими їм доведеться зіткнутись.
Через зміни клімат на планеті…
стає жорстокішим, більш екстремальним.
І найкращою зброєю
у битві за виживання стануть родинні зв'язки.
Долі цих родин міцно пов'язані з цією величезною дикою місцевістю.
З неймовірною,
тією, що постійно змінюється,
дельтою Окаванґо.
Переклад субтитрів: Всеволод Іващенко