Downloaded from YTS.MX
[динамічна фонова мелодія]
Official YIFY movies site: YTS.MX
[рев двигуна]
[чоловік посміхається]
[зітхання, бойовий клич]
Ну шо, черепадло,
не встиг одружитись, а вже таке гальмо.
Я трохи не постарів, поки тебе чекав.
Знаєш шо, дядя на мопеді, а ти поспішай повільніше.
Поспішай повільніше.
Слухай, накатався - і все, баста, парі є парі.
Хто перший одружиться, той віддає свою тачку.
Купив обручку -
віддавай свої ключики, Олежку.
Чуєш, Петюню,
а тебе ще не задовбали наші ці вічні дитячі парі?
- Ну шо, давай хто далі? - [Петя] Та легко!
Хто довше?
Всю цибулину?
Всю.
І що мені за то буде?
- Тетріс. - Та легко!
[авантюрна фонова мелодія]
Ні-ні, я пожартував, мені самому його тато тільки привіз.
Рятуйте, Петрик П'яточкін сказився!
Почались відмази?
Жаба грудна, звичайна, українська, ага?
Старий, ну от дивись,
навіщо тобі тепер той «Порш», а?
Жонатику треба думати про сімейний пиріжочок,
щоб вмістилось кріслечко для немовляти і розсада її мами.
На, вдавися.
Я таких собі два нових куплю, ясно? І взагалі, там питання по двигуну є.
Ой, налякав їжака голою дупою.
Я, як власник мережі СТО, цю проблему порєшаю.
Значить, так, запаркуй мій автопарк,
бухач буде грандіозний!
[посміхається] Власник СТО.
Імператор СТО!
[динамічна фонова мелодія]
Я хочу випити за справжні чоловічі розваги.
Давайте, за рибалочку!
- За качалочку. - За футбольчик.
- За баньку. - За покатушки на спортивних тачках.
За Сафарі, замість Єгипту, з її мамою.
- За свободу! - Задовбали!
Петюню, ти вже більше 30 років топчеш цю землю
і досі не допер, що сімейне життя -
воно кайфів не скасовує, а навпаки - додає,
але наш патологічний холостяк ніколи про це не дізнається.
Бо що? Бо ти не можеш.
- Не може? - Не може.
- Не можеш. Ти не можеш! - Ти не можеш!
Так, стопе-стопе, що значить не можу?
Ну не можеш ти пробути з однією жінкою більше, ніж одну ніч.
Не можеш.
Альо, троляки, ви не загоняйтесь, я не не можу, а не хочу.
Це різні речі.
З нормальною, друже, а не з цими шаровими молніями.
Слабо?
Кому, мені?
Та слабо, я бачу, забий.
- Та легко. Я кажу: легко, хлопці. - Легко?
Ну то заб'ємося на мій «Поршик», якраз відіграюсь.
Ти хочеш відіграти свій «Поршик», я це розумію, але мені який понт?
- А реально, який понт? - Який?
- Ах ти, хитрий ти, Петрик ти П'яточкін. - Задовбав!
Бінго! Бінго, бінго, бінго!
Якщо Олежка програє,
він нам усім робить масаж п'яточок в сауні.
[бойові кличі друзів]
Та нема проблем.
І більше ніколи не називає мене Петриком П'яточкіним.
Скільки мені потрібно пробути з бабою?
- Два дні, три? Я готовий на п'ять. - Ні-ні-ні, Петюню!
Ну ти такий великий, а так дрібниш.
- Що? - Ну давай місяць.
- Що? - Місяць. По руках?
Хоч по ногах. Давайте, хлопці, розбивайте.
[динамічна фонова мелодія]
[бойові кличі друзів]
[дверний дзвоник]
Я вже вмер і я вже в пеклі,
а замість скреготу зубного - довбаний дзвінок.
Пекло у тебе попереду.
До тебе завтра переселяється моя сестра Вероніка, пам'ятаєш?
Попав ти із цим парі.
Твоя мала?
Чорт, парі...
Вона пішла від чоловіка, знаєш,
а я не можу сеструню привести до себе додому,
моя Яся мені мозок виїсть, розумієш?
Як я на це повівся, а?
А у тебе, чувак, місця - хоч конями гуляй, а.
Напився і повівся.
Вероніка так Вероніка, за це і вип'ємо. Будьмо!
Іди-іди, твоя нова сусідка вже зачекалася.
♪ Чундра-чучундра, чундра-чучундра... ♪
♪ Чундра, чу... ♪
Чудового ранку!
- [авантюрна мелодія] - [Петро посміхається]
Привіт.
Мала і правда трошки підросла. Вероніко?
[діти схвально мукають]
Та я краще цю жабу поцілую, ніж твою жирну сестричку-ябеду.
А спорим, не поцілуєш? Тобі слабо.
Та легко!
[гнітюча фонова мелодія]
[діти імітують звуки блювотних позивів]
Так, Петре, це я.
Вибач, що я тебе розбудила.
Ваша... високосте.
Кава, чай, розсіл?
[Вероніка] У тебе почуття гумору таким і залишилося.
[Петро] Неповторним?
Так, це навряд чи хтось може повторити.
Як тут в тебе... оригінально.
Скромна холостяцька халупа.
До речі, я тобі дуже вдячна,
тому що в мене дуже такий важкий період у житті.
[авантюрна фонова мелодія]
Доброго дня. Вероніка.
Я знаю.
Це...
Лана.
Так, Лана, моя хатня робітниця.
І моя зміна вже закінчена. До речі, швабра в нього ніяка.
Ну, чого стоїмо, на кого чекаємо?
Наша спальня там.
Та жартую, проходь, куди тобі феншуй підкаже.
[Вероніка] Дякую тобі, що ти нам так допоміг, ми...
Я тебе прошу, не починай,
у мене і так голова гуде після вчорашнього.
Коротше, я прийду в себе,
а потім прийду до тебе з еклерами і шампанським.
Новосілля все ж таки... сусідко.
[авантюрна фонова мелодія]
Чай - як в Таїланді.
Ой, не нагадуй мені про той Таїланд.
І шо там, шо там, шо там?
Понаїхала до тебе сестричка-Веронічка?
Та шо вам сказати, пацани?
Стрьомна, правда? Я так і думав.
Ну давай показуй. Коса, крива? Фото в студію, ну.
А от обломіться, салабони.
Шо, гаряча Мері Поппінс, га?
Нагадує мені мою географічку.
[кучерявий] Згоден. Права півкуля, ліва півкуля.
А яке інтелігентне обличчя, а щоки.
Обличчя Петро ще не бачив.
Слухайте, я готовий жити цим вашим сімейним життям місяць.
Дякую за підгончик, Олеже.
Но-но-но, губу втопив, закатай.
Шо таке? Підселив до мого сексодрому таку чіку,
- а я шо, маю целібат прийняти? - ♪ Ні обіцянок, ні пробачень! ♪
♪ Все сталося само собою! ♪
Так, альо, придурки, це сестра моя взагалі-то.
То ж не мама.
Петюню, а про шо у нас парі було?
Правильно, аби ти вижив із нею під одним дахом,
а про секас там слова не було.
Хоча ти знаєш, хто-хто, а вона тобі точно не по зубах.
[Олег посміхається, хмикає]
[авантюрна фонова мелодія]
Вероніко, я... вдома.
Не зрозумів.
- Дядю Петю! - Дядю Петю!
Діти! Діти, ну що за манери?
Ідіть до мене. І давайте ще раз: «Добрий день, дядько Петре».
- Добрий день, дядько Петре. - Добрий день, дядько Петре.
- [Марта] Я Марта. - [Марко] А я Марко.
Вони просто багато про тебе чули і так швидко не чекали.
Та я, здається, теж не чекав. Це шо, твої?
Мої.
Ого, це мене лише пів дня не було.
Слухай, а твоїх я трохи одягла.
Ти не проти? Діти...
- [гнітюча фонова мелодія] - [дзвінок мобільного]
Альо.
Ну здоров, братан, шо за діла?
Ти не казав, що вона з причепом.
А ніхто не обіцяв, що буде легко.
Слухай, обіцяльник,
я на таке не підписувався.
Ти мені казав про одну бабу, я підкреслюю - одну,
а не про табір шалених скаутів.
Так шо парі на дійсне, це порушення умов.
Ти все сказав? Вспокоївся?
Ні, не вспокоївся.
Не вспокоївся? То давай дзвонити пацанам,
хай вирішують - порушення це умов чи ні.
[динамічна фонова мелодія]
Здоров, третейський суд.
От скажіть, чи це не мухлювання? Ми про що домовлялися?
Місяць з однією жінкою, а потім Олежа стає моєю тайською масажисткою, так?
Так, все правильно.
А якщо ти програєш, то повертаєш драндулет Олегу.
Та пам'ятаю я про ваш драндулет.
Але баба прийшла не одна.
- А з ким? - Ого, їх декілька? Тоді мені білявку.
Та ви дістали, тихо.
Вона з причепом, причому з подвійним.
Опа, діточки.
Так шо все - парі скасовується, евакуація застосовується.
Всьо, Олежку, забирай своїх біженців.
А з іншого боку зачекай, а баба все-таки одна.
Во-во, а причеп - то її повна комплектація.
Тобі якщо на СТО тачілу з причепом заганяють, ти ж її на вулиці не лишиш?
- Не лишиш. - Не лишиш. От і бабу не лишай.
Так, альо, придурки,
може, досить мою сестру бабою називати, а?
Но-но-но, це ми так, фігурально.
А фігурально сестричка нічого так - сексі-пексі.
Хоча ми лише бачили її задній бампер.
Придурки, я вам зара такий задній бампер влаштую,
ви свої вихлопні труби в бензобаки позапихуєте.
Так, Петрундель, ти давай вирішуй:
або ти продовжуєш, або визнаєш, що тобі слабо.
Шиш вам, а не слабо.
Переживу якось цю мамку зі спиногризами.
Є одне «але».
- Яке ще? - Яке ще?
Якщо вони самі звалять раніше, я ж виграв?
Ну, в принципі... так.
Технічна перемога.
Ну шо, хай щастить тобі, Петрик П'яточкін.
Мої п'яточки вже чекають на тебе, Олежку.
[динамічна мелодія затихає]
[гуде паровозик]
А шо це за «Діснейленд» у моєму лофті?
Ми просто додали трохи фарб,
щоб не було так... похмуро.
Похмуро?
Так.
Похмуро тут буває тільки зранку.
Тут вночі такий Лас-Вегас!
Так, я повимітала із закутків пару невикористаних жетонів.
[Петро] Не думав, що люди таке їдять.
Діти, давайте їсти.
- [Марко] Ура! - [Марта] Ура!
[Вероніка] Будеш з нами?
Дієтичний стіл номер шість? Дякую, я санаторного не їм.
[Петро фиркає від задоволення]
[насвистує собі під ніс]
Який з'їсти? Цей чи цей?
- [авантюрна фонова мелодія] - [мукає від задоволення]
Ма, а можна нам еклери?
Солодке, на ніч?
Звісно, ні.
Ми ж не хочемо зіпсувати наші зубки, так?
І до того ж там стільки трансжирів,
які не виводяться з організму.
Дуже-дуже смачні трансжири.
Зі смаком солоної карамелі... і полунички.
А ви давайте жуйте броколі, чули, що мама сказала?
[Петро посміхається]
[авантюрна фонова мелодія]
Альо, мені треба коня прив'язати, хто там?
[Вероніка] Зачекай, я швиденько, 15 хвилин.
[Марко] Велика - на голову дика!
- Віддай, це моє! - Не віддам!
[Марта] Я сказала: швидко!
[Марко] Не командуй! Командирка - в дупі дирка!
Так, я не зрозумів, альо!
Це шо за пінна вечірка?
Це шо, мій «Діор» за сто баксів?
Нам потрібно було помити каченя,
воно сьогодні було у пісочниці.
Дай сюди, я сказав!
Каченя каже вам: «До побачення». Кря-кря.
Та тихо!
Що тут робиться?
А от акваріум вийшов з берегів,
а мій «Діор» пішов в трубу.
Вони завжди у тебе купаються, як стадо житомирських бобрів напідпитку?
Діти, як ви могли взяти чужі речі?
[Петро] Ага.
Вас покарано: два Сосюри, три Тичини.
Трактор в полі дир-дир-дир, ми за мир, ми за мир.
- Мамо, він втопив нашу качечку! - Мамо, він втопив нашу качечку!
[авантюрна фонова мелодія]
[романтична фонова мелодія]
[динамічна фонова мелодія]
За чотири хвилинки буде наша машинка. «Шкода Фабіа».
«Шкода Фабіа»?
Може, ми ще на метро поїдемо?
Ти міг викликати преміум-таксі?
Та я викликав, Ясь-Ясічка.
Ясю, я викликав, просто жодної машинки не було,
а що вільне було, то і пригребло.
А коли наш «Поршик» пригребе?
А скоро,
там просто одна деталька з Лондона їде, їде, їде, ніяк не доїде.
Але як тільки буде, я одразу з СТО заберу.
Детальку?
«Поршик».
- «Поршик»? - Так.
О, а ось і наша... «Шкода.
[авантюрна фонова мелодія]
Шо це за фігня?
Так, малі, ану швиденько звідси,
це дядькова кімната для релаксу, вам сюди зась.
- Це наша ігрова! - Це наша ігрова!
Це моя ігрова.
А хіба дорослі граються?
[Петро] Аж гай шумить.
А ти що, любиш гратися у поліцію та злочинців?
Одна моя подружка полюбляє цю гру, дай сюди!
А це для якої гри?
Це «Козаки-розбійники».
Де ти бачив козака без батога?
А де твої ляльки?
[Петро] А вони у відпустці на місяць.
Дай сюди, я сказав.
Просто наш вігвам не вліз у мамину спальню.
Ти ж не проти, дядю Петю, що ми тут будемо ночувати?
[Петро] Я проти.
Вимкни світло, будь ласка, поки мама не прийшла,
ми вже маємо спати за розкладом.
Капець, нема куди дітися у власній хаті!
Чорт би побрав всі ці п'яні парі в цьому місті.
[дзвінок]
Котику, кукусі з Парижика!
Поговори зі мною.
Я так хочу... новий айфон.
Ну привіт, мала, мяу!
Диви, що на тебе чекає.
[рикає]
А якщо нижче?
А можна і ще нижче, оп.
Ну хоч щось приємне за цілий день.
Тож... літачок буде в Борисполі з самого ранку.
Чекай мене з моїми круасанчиками.
Слухай, кіса, завтра не вийде.
Ти що, забув?
[англійською] У нас же завтра божевільний день!
[англійською] У мене тут божевільний місяць, мала.
[Вероніка] А діти вже нарешті сплять.
Відсвяткуємо новосілля?
- [Вероніка] Тримай. - Ласкаво просимо.
Який гарний вид з твого пентхаусу, просто вау!
А ти, я бачу, став успішним бізнесменом.
Своя мережа СТО - це дуже круто.
Ну, це не дивно, в тебе завжди були золоті руки.
Я пам'ятаю, як ти у Чорткові чинив усі «ровери» нашої вулиці.
[авантюрна фонова мелодія]
Все, мала, катайся.
Він точно тепер їздить?
Може, перевіримо?
Шо перевіримо? Шо у мене руки не з дупи?
Та легко. Ірко, сідай.
[сумна фонова мелодія]
А я, до речі, теж здійснила свою мрію...
закінчила консерваторію.
Але потім вийшла заміж,
народила дітей і жодного дня не працювала
через цього тирана та... психопата.
Вісім років з ним прожила.
І ось зараз перебиваюся онлайн-уроками з музики та...
Та мрію одного дня...
Слухай, з мене психолог ніякий.
Якщо тобі треба розказати про свої трабли,
я тобі можу дати номерок професіонала.
Не треба.
Дякую, що дозволив нам трохи в тебе пожити,
я обов'язково найближчим часом знайду роботу,
і ми звільнимо тебе від нашої присутності.
А от за це давай вип'ємо, мала.
[дзвін кришталю]
[Петро грюкає дверима]
Дядю Петю, давай вчити віршики.
Дядю Петю, приготуй нам кашу.
Перевір мою математику!
Заплети косичку.
Купи іграшку.
Почитай нам книжку.
[Марко] Витри попу, я покакав.
- [гнітюча фонова мелодія] - [дитячій регіт]
- [гнітюча музика затихає] - [зітхання]
[дзвінок]
Та тихо ви!
Козел! А я ще думала - дверима помилилася.
Зая, тобто кіса, будь ласка, зачекай.
[Марта] Ма, а до нас бідна тьотя приходила.
[Марко] Так, дуже бідна, зовсім гола,
шкода її - на одяг грошей не має.
Так, дітки, не хвилюйтесь, ця тьотя точно знає,
чим заробити на одяг.
[Петро] Бісенята!
А шо це тьотя принесла?
«А шо це тьотя принесла?» Це такі пігулки.
А від чого?
Від дітей.
Давайте, марш до мами.
[щебетання птахів]
[зітхання]
«Д» - діти!
[дівчина] Ні, я не хочу.
Не віддам!
Віддай мені, віддай!
- Та досить! - Пусти! Я не хочу!
Я тебе благаю: досить.
[сумна фонова мелодія]
Лярва, звідки вас стільки взялося?
Ну шо ти, братуля, як справи?
Здоров! А як ви жонатики взагалі виживаєте, а?
Ну як-як? Можна просто чесно визнати свою поразку,
ніхто не засудить, шо ти.
Слухай, ти не хочеш малих до себе забрати?
Племінники все-таки.
Яся твоя потренується.
Та ну-ну-ну, нє-нє-нє, мужик.
Давай так: або жінка в повній комплектації,
або визнаєш, що тобі слабо, і «Поршик» їде до мене.
А от хрін тобі, а не «Поршик».
Це ти їдеш за скрабом із маслом жожоба для моїх п'яточок.
Та ладно, ладно тобі, мужик, не сци,
сьогодні ввечері приїдемо з пацанами футбол до тебе дивитися.
Вероніка там іде на співбесіду,
просила з малими посидіти, тобі, здається, не довіряє.
О, Яся дзвонить, давай.
[кривляється] О, Яся дзвонить, кохана-кохана.
Підкаблучник!
[динамічна фонова мелодія]
Свобода, скоро свобода!
Старий, ти зможеш, я в тебе вірю.
[Петро зітхає]
[динамічна фонова мелодія]
[фиркає із задоволенням]
[посміхається, зітхає]
«Д» - досвід!
♪ Ні обіцянок, ні пробачень ♪
♪ Все сталося само собою ♪
«Д» - дебіли!
- [рикає] - [діти регочуть]
[Петрик] ♪ Вчора я не розбігався ♪
♪ Буть слухняним намагався ♪
♪ Я не бився, не ганявся ♪
♪ Не кричав: «Трах-тарарах!» ♪
♪ Я зв'язав старанно ноги ♪
♪ Щоб забули про дорогу ♪
♪ Цілий день ходив спокійно ♪
♪ Перевертом... ♪
[фальшиво співає]
[голосно звучить динамічна музика]
Хвилиночку, будь ласка.
Вибач, а можна тихіше?
У мене урок музики,
справжньої музики: Моцарт, Вівальді там, Бах...
- А, Бах? - Так.
Дивись: бах, бах, бах! Давай ще один бах.
Бах, бах, бах!
Це моя хата, що хочу, те і слухаю.
[динамічна музика звучить голосніше]
[на тлі звучить спів Вероніки]
[на тлі голосно звучить динамічна музика]
[фальшиво співає]
- [фальшиво співає] - [дверний дзвоник]
Вибачте, я ще на хвилиночку.
[на тлі голосно звучить динамічна музика]
Правда ж нестерпні ці її какофонії?
Хіба можливо мене травити цією музикою у 21-му столітті?
Вибачте, у нас тут просто освітня робота, і людина ніяк не може зрозуміти,
що може називатися словом «музика»
і як називається те, що він слухає усе своє життя.
Привіт, сусіде. Не знав, що ти одружився.
Нє-нє-нє, старий, це не дружина.
Я просто сусідка.
Вероніка.
Кастро?
Ну, типу.
- Молоток. - Що?
Молоток позич.
- [динамічна музика] - [фальшивий спів]
Дав Гордону молоток.
[раптова тиша]
[Петро] Нарешті, ввімкнули електрику.
[гнітюча фонова мелодія]
[авантюрна фонова мелодія]
[Марко] Не бійся, ми всіх твоїх голих тьоть повдягали.
А ще нам дядь не вистачало,
то ми в тебе там знайшли в коробці і повирізали.
Диви, як гарно.
[Петро] Повирізали, кажете?
[Марта] Ну, ми не тільки вирізали,
ми ще гралися в прикордонників і ставили тобі візи.
Ось.
[гнітюча фонова мелодія]
Ах ви ж бісові діти!
Я вам зараз такий безвіз влаштую.
Нелегали! Та я вас... Я вас депортую!
Вона мені каже: «Ти у мене будеш перший».
А я такий: «А, ага, хіба шо з кінця».
[дверний дзвоник]
Цікаво, а що наш холостяк?
Вручив вже червону троянду?
- Шо? - Ну, вдув він їй чи не вдув?
Я тобі зараз як вдую, дуло відвалиться.
Ти слова підбирай - сестра моя.
Артилерист!
Пацани...
Оце так тебе поплющило сімейне життя, так?
Так, ви мене з Олежкою тут не плутайте.
Це він у нас підкаблучник сімейний,
а я вільний вовк у своїй хаті.
Ласкаво прошу.
Давайте-давайте.
- Привіт. - О, сестро, привіт.
Ну як ти, уживаєшся з цим гобліном, а? Не ображає тебе?
[Вероніка] Ну що ти, братику, твій друг - просто золото.
Такий чуйний, з гарним смаком, а діти його просто обожнюють.
Хіба ж це дітки? Це ж чисто янголи.
Ти точно їх вкладеш, щоб я не хвилювалася?
Так, все під контролем.
Дядя Олег все зробить.
Привіт, до речі. Гарного вечора.
Хай щастить!
А сестричка таки сексі.
Так, затнулись.
Нічого, чуваки,
зараз ви побачите її повну демонічну комплектацію.
Добрий вечір, шановне панство.
[Олег] Здоров, малеча.
І сильно вона їх лупить?
Діти, ці гостинчики для вас.
Ні-ні, дякуємо.
Фабричні солодощі містять трансжири, що спричиняють рак.
Вона їх, здається, не тільки лупить, вона їх ще й голодом морить.
Бідосі!
Ну! Давай, давай, давай!
- Гол! - Гол!
- Так-так-так! - Так-так-так!
Дивись, хочеться, видно, а мама не дозволяє.
Це як в тому анекдоті: «Спасибі, наш син сит.
Ну то хай не сцить, а підходить хаває».
Ну, шо ви дивитесь?
Та так, чекаємо перших проявів порушення обміну речовин,
- ожиріння та серцевих нападів. - [кашель]
О, вже почалося.
[дзвінок мобільного]
Так, тихо!
Так, кицюню. Нічого, футбол дивимося.
- Підкаблучник! - Підкаблучник!
А давай ти скажеш: «Гей, малий!» Він тобі: «Га?»
А ти йому: «В дупі нога».
Гей, малий.
Прошу?
От чорт.
О, а скажи «раскаль».
«Раскаль»?
В тебе батя - «маскаль».
Не «маскаль», а москаль.
Читайте Тараса Григоровича.
Чуєш, а племіннички твої такі, нічо,
шарять, прям вундеркінди такі.
Ти теж в школі ботаном був,
а виросло шо попало.
[лисий] Отака фігня, малята.
О, на годиннику дев'ята,
діткам треба спочивати.
Казочку мені на ніч розкажете?
[авантюрна фонова мелодія]
[пошепки] Все чисто.
Ну ви сьогодні просто красунчики.
Так, спецагенти, доповідайте, як проходить операція?
[Марко] Робимо все за планом.
[Марта] Парфуми в душ злили,
паспорт зіпсували, щоб не втік,
кульку з водою з балкона кинули.
Долари в заначці знайшли і знищили.
Ого, скільки?
- [Марта] Кілька тисяч. - Це була моя ініціатива.
Геніально, молодці.
План спасіння Землі від мутанта у надійних руках.
- Все заради людства. - Точно, заради людства.
Дядю Олеже, а він точно мутант?
Ніби схожий на нормального мужика.
Та ти шо, то він прикидається нормальним,
а насправді - повний мутант.
У мене для вас є додаткова зброя,
таємна, нового покоління.
Сховати до часу ікс, окей?
А тепер спати-спати-спати.
А на нас точно чекають подарунки в кінці місії?
Точняк, вічна слава і найкращі подарунки, як домовлялися.
[авантюрна фонова мелодія]
[Вероніка] Петре, ми в школу, бувай.
До побачення, дядьку Петре.
Гарного дня.
[англійською] Так!
Бісове пиво...
[зітхає]
[авантюрна фонова мелодія]
Хробака ж тобі в рота!
Шляк би вас трафив!
Пес би вам губи облизав, падлюки!
[авантюрна фонова мелодія]
Здоров.
Петю, а шо це, процедурки якісь?
А шо по чьом і коли зійде цей ехфект?
Це наш мачо знайшов тату-майстра,
а там же зараз якісь свинотренди.
Це пузло твоє - свинотренди.
Щось ти занадто агресивний, Петручо.
Вдома погано годують?
В мене все в порядку вдома.
Ясно, сусідка.
- Вона. - Сильно дістала?
Мене ніхто не дістав. У мене все нормально.
Тихо-тихо, Петю, видихай, заспокойся.
Та я спокійний, як монах із Шаоліня,
давайте просто грати, мовчки.
Грай, Петю, грай.
[Петро рикає]
Здається, трусить нашого Петрусика.
А може, мені Вероніку з дітьми на прокат взяти?
Ну, там, щоб розібралися з сусідом на дачі-
гівнюк рідкісний, але ділянка перспективна.
Петруню шкода, йому ж явно потрібна допомога.
То хай побазарить з моєю Віолетою.
Не дарма ж я їй оплачував інстаграм-курси психолога.
Значить, так, це ж раніше всі тьолочки були моделями і телеведучими,
зараз котру не візьми - коуч і психолог.
- Психологиня. - Психологиня.
От тобі коли-небудь по голові презервативом гупали?
Ну...
А от свиню тобі на лице клеїли?
От шо ні, то ні.
Прийшли, загарбали мою територію, анексували пів квартири,
а тепер ще й вода зникла.
Ти хочеш про це поговорити.
Обвалили мої бакси, знищили мій паспорт,
а при мамі такі:
«Ой, то не ми, нас там не було».
Кляті зелені чоловічки!
Все зрозуміло.
Ти зараз не в ресурсі.
А що тобі говорить твоя внутрішня дитина?
Моя внутрішня дитина зараз тупо мовчить
- і дає підсрачника цим... спиногризам. - [повідомлення]
Дідько, хто це?
[Петро стогне]
А тепер ще до моєї внутрішньої дитини виїжджає моя зовнішня мама.
А мама - це погано?
Звичайно, мама - це погано,
бо її хобі - доводити людей до сказу,
вона кого хочеш зі світу зживе!
«Кого хочеш зі світу зживе».
Мама... Мама - це добре.
Алло, матусю, я на тебе дуже чекаю!
Будеш борщ?
А ви його вже їли?
- Не бійся. - Ага.
Слухай, Петре, у мене до тебе є невеличка справа.
[Петро] Так-так.
Післязавтра у дітей в школі святковий концерт - конкурс талантів,
а в мене, як на зло, фінальна співбесіда у хорі.
І вона настільки важлива, що я не можу ніяк її перенести.
- Так-так-так. - [Вероніка] Не зможемо попасти на концерт.
Я хотіла попросити твоєї допомоги, щоб ти відвіз дітей, будь ласочка.
Я трохи пізніше під'їду.
Борщик - як у мами.
Дякую за комплімент.
До речі, про маму.
Вона завтра приїжджає.
Твоя мама?
Пані Василина, яку три двори боялись?
Воістину!
Так шо окей,
прикрию тебе з твоїми спиногризами, якщо просиш,
відвезу їх до школи, але є одне «але»:
прикриєш мене з мамою?
Вона просто у Чорткові з усіма сусідами мене дістає,
чого я досі не женився?
Навіть піп приходив, питав, чи я не з тих, ну, цікавіших.
Тобто я правильно тебе зрозуміла: ти хочеш, щоб я зображала твою пасію?
Не пасію, а жінку.
І не зображала, а зробила так,
щоб мама повірила і відчепилась від мене з тією всією парафією.
Так шо, по руках?
Ну добре, по руках, але ти відвезеш моїх дітей.
Звичайно. А назад точно привозити?
[Петро посміхається]
[звучить пісня «Василина»]
♪ І співає Верховина ♪
♪ Дзвінко пісня лине ♪
♪ Василино, Василино, люба Василино! ♪
♪ Василино, Василино... ♪
Ну осьо, бачиш, за дві з половиною години доїхали,
а з тобою, лантух, плентались би рік,
як вагітна черепаха.
Осьо тобі на чай.
Скільки можна за всіх роботу робить?
А, так, забирай свою штрикалку і запам'ятай:
якшо я сказала, шо ця музика погана, то вона погана.
Все сама... Все сама!
Як це ж можна!
Все, пішла.
- Слава богу, пішла! Нема! - Всьо, пішли.
[дверний дзвоник]
[Петро] Мамо!
Петрику, синку мій ріднесенький!
Петрику!
Йой, Петюню, а що це ти мені такий худий?
Ти нічого не їси?
Ти на дієті? Йой, який стид, який позор!
Був у нас один такий, на дієтах сидів, так вихуд, помер, такий легенький був,
що тільки двоє гроб несли до цвинтаря.
Жениться тобі треба, щоб тобі дружина пироги варила.
Мамо, я вас так радий бачити!
Давайте сумки візьму.
А шо це?
Шо це я, вже не годна сама собі сумки піднести, ні?
Боже, мати така стара, що вже не може собі сумки піднести.
Мати стара, мати не годна, дожилася.
- Я розумію, роки пруть, як німі до суду. - Мамо!
Не мамкай! А тепер мати стара, мати дурна.
Мамо, ви не дурна.
Ну звісно, я не дурна.
Синок, дивись, шо мама для тебе зробила, я ж про тебе душою думаю.
Диви, яка файна дівка,
ну, а диви, яка гузиця -
така тобі трьох дітей родить, як виплюне, еге.
Або ця, диви, це ж Мішина. Ну, Міша, шо за рікою живе.
Не кривись, я сама знаю - не така, як треба,
але ж Міша не сьогодні-завтра буде мером.
Ця сама кар'єру зробила - начальник митниці.
Так, старувата, 26 років,
але ж начальниця митниці.
Доброго ранку, пані Василино.
[Василина] Слава навіки богу!
Мамо, це Вероніка.
[авантюрна фонова мелодія]
Звідки вона мене знає?
З дитинства, я сестра Олега Павліва, пам'ятаєте?
Доню!
Добра б тобі багато.
Я ж злякалась, думала, шо ж податкової.
Доню, як ти виросла, схудла, гарно виглядаєш.
Якими ти судьбами тут?
Бо ми у Чорткові думали, що ти,
як і всі нормальні люди, в Польщі на заробітках.
[авантюрна фонова мелодія]
А шо це ти, Вероніко,
сестра Олега Павліва...
у таку рань робиш у хаті мого сина?
[авантюрна фонова мелодія]
Ви шо, живете удвох...
разом, як чоловік і жінка,
у гріху?
Я зроблю всім кави, добре?
Мені - з коньяком.
- Доброго ранку. - Доброго ранку.
І валерьянки.
Тільки не кажіть, шо це мої онуки.
Пані Василино, познайомтесь, це мої діти
від першого шлюбу.
[Василина] Тільки від першого?
Сподіваюся, він інших шлюбів немає?
- Я Марта. - А я Марко.
Тільки не кажіть мені, що зараз вискочать Сашко, Демко, Левко.
Ну, діточки, познайомитись і досить, нам треба йти.
У нас ранковий ритуал - ходимо, доки сонечко не пече. Погнали!
Куди ви?
[Петро] Як завжди, на дитячий майданчик.
Ранкове тренування - наше все.
Давайте, давайте, давайте, буде весело, скажи їм.
Він у вас такий...
турботливий.
[Василина хмикає]
[зітхає]
То це в тебе цвинтар для брудного посуду?
Це посудомийка.
Посудомийка?
А ручечками значить ми вже нічого помити не можемо, ага?
Аби тільки Петюніну електрику тратить.
Давайте, демони, бісіться.
Ясно.
[авантюрна фонова мелодія]
Альо, а чого це ви сидите, як бабки біля під'їзду?
А шо нам тут ше робити?
Гратися.
З чим тут гратися? Нудно.
Самі ви нудні.
Ви ж на вулиці.
Ми в дитинстві могли пів дня палкою кропиву лупашити,
і було реально весело, а у вас он, дивіться,
які мажорні каруселі. Тож давайте!
Це ж просто залізні труби, що тут цікавого?
Ох ви даєте, покоління Instagram...
TikTok. Instagram - це пенсія.
Пенсія?
Ну, буде зараз пенсія.
Осьо, дивися,
оце називається - домашні котлети, їх Петюня любить.
Справжні домашні пиріжки,
чуєш аромат тіста, а?
Дерунчики домашні,
їх жінка должна готовить.
Голубці, їх кожна жінка має вміти робить.
Свинячі вушка, як любе Петюня,
унюхай, який аромат.
Я бачу, з такою хазяйкою, як ти, загнеться моя дитина.
Подивлюся, шо там у вас у холодильнику робиться.
Ісус солодкий, збережи мою дитину від виразки!
Шо це за клоунський ковпак?
Це марокканська страва - таджин з куркою.
Вам шо, курку таджик готує?
Ні, я сама готую.
А це, шо це таке?
Це пудинг з насінням чіа.
Насінням ти будеш курей годувати, а не мого сина.
Я щось не пам'ятаю, коли ви мене запитали, чи можна звільняти холодильник.
Мати моя рідна, дорога,
буду я тебе ще питати за той холодильник.
А оцією травою ти кролів будеш годувати, а не мою єдину дитину!
Бо від такої їжі
у мого Петруся з одного місця гичка полізе!
Ось тобі твій салат,
чіа, а ось тобі таджики!
Господи, це здорова їжа,
а не оцей ваш смажений жир, фарширований жиром!
Бандітка! Приперлася сюди з причепом,
ще й вариш приворот на мою дитину!
Я не привертала вашу дитину.
Ти мати безбатченків.
Ви також виховували свого сина без батька.
Дивись і вчись, малий.
[динамічна фонова мелодія]
Слухай, оце пощастило якійсь.
Мого тільки під дулом кулемета можна змусити погуляти з малим.
В тебе хоч якийсь є.
Цей папік реально сексі, канєшно.
[Марко] Він точно мутант,
нормальна людина так ніколи не зможе.
Як думаєш, звідки він?
Мама казала, що з СТО.
Ну що, малий,
місяць тренувань - і ти так зможеш.
А нащо мені це?
Ну як це?
Прокачаєш біцушку,
всі дівчата на районі будуть шаленіти від брутального мачо.
А брутальний мачо - це хто?
[Петро] Це ти через місяць.
Не хочу я бути тупим качком.
Краще бути нудним ботаном, так?
Запам'ятай, що дядь Петя каже:
жінки люблять сильних і красивих.
А мама каже, що справжній чоловік повинен бути
турботливим і відповідальним.
От тому вона і розлучена.
Мала, ти теж запам'ятай:
справжній чоловік нікому нічого не винен.
♪ Той горя не знає... ♪
[жінки спивають разом]
[Василина] Тьху на них, на тих мужиків! Всю жизнь вони були поганими. Тьху на них!
- Ні-ні-ні, Петро ваш не такий. - Так.
Не такий. А хто його таким виховав?
От хто його таким виховав?
Хто ж, як не ви, пані Василино, хто ж, як не ви!
Давайте за це і вип'ємо.
Слухай, а чого ти мені панькаєш?
Ну яка я тобі пані, а?
Називай мене... мамою.
Ось давайте за це, мамо.
[Василина] Доня моя солодка!
[Василина мукає]
Допомогла матуся вижити з хати, називається.
Шо-шо?
[Петро] Жуй харашо.
- Я кажу: треба закусувати частіше. - Шо?
А чого це... Чого це ти на дружину кричиш?
Коротше, так, діти мої солодкі,
їду я од вас, у мене сьогодні літак на Туреччину,
«все включено».
Поїду аніматорів поганяю.
Гріхи мої тяжкі.
Петюню, ти їй розсольчику злий вранці,
а сам помідорчики їж.
Такі, як ти любиш, синку.
Бувай.
[звучить пісня Monatik & Roxolana - «Інь Ян»]
♪ Інь так довго шукав свій ян ♪
♪ Задавав світу багато питань ♪
♪ Та відповідь його чекала там ♪
♪ Де сила віри, а не сила знань ♪
Ти не хвилюйся, я зараз це все приберу.
♪ Не давала бачити йому в пітьмі ♪
♪ Що для того Щоб любити треба стати дітьми ♪
♪ Бути, бути, бути дітьми ♪
♪ Бути дітьми... Хто, як є не ми? ♪
♪ То був останній потяг ♪
♪ Справжнього кохання ♪
♪ Та ми на нього встигли ♪
♪ Бо не може інь без яня ♪
♪ То був останній потяг ♪
♪ Нашого спасіння ♪
♪ Та ми на нього встигли ♪
♪ То був останній потяг ♪
♪ Справжнього кохання ♪
♪ Та ми на нього встигли ♪
♪ Бо не може інь без яня ♪
♪ То був останній потяг ♪
♪ Ти моє, моє, моє все, у тобі весь сенс ♪
♪ Потримай моє серце ♪
♪ Ти моє, моє, моє все, у тобі весь сенс ♪
♪ Потримай моє серце ♪
♪ Ти моє, моє, моє все Потримай моє серце ♪
Чорт, шо ж ти мовчиш, як партизан?
Школа!
Малі, ми проспали, треба летіти.
Це ти проспав, тобі і летіти.
Давайте швиденько, я кажу.
[скрик]
Шо ж ви їх розкидуєте всюди?
Мама вам залишила лахи огірочків,
так шо давайте натягуйте, зелені чоловічки, швиденько.
Я не буду цей ідіотський костюм вдягати,
він принижує людську гідність.
[авантюрна фонова мелодія]
Малі, а чого це ви огірочки?
У тебе он щоки на буряк схожі,
а у тебе ніс, як морква.
У вас що там в школі - овочеве рагу?
Дядю Петю, не нагнітай,
і без того нудить від цих костюмів.
Розпочинаємо загальношкільний щорічний конкурс художньої самодіяльності,
«Таланти твої, наша школо».
Гучніше.
У нас в залі гості з райадміністрації.
Зустрічайте, на сцені 2 «А» клас.
«Танок маленьких лебедів».
[звучить мелодія з балету «Лебедине озеро»]
[кашель]
Мене нудить.
Розумію.
Мене від школи теж нудило.
А наш концерт набирає обертів.
Я сподіваюся, вам все подобається?
Миколо Вікторовичу, це я до вас.
Зустрічайте, на сцені 2 «Б» клас.
Вистава «Ходить Гарбуз по городу».
Ходить Гарбуз по городу Питається свого роду
Ой, чи живі, чи здорові Всі родичі Гарбузові?
Обізвалась жовта Диня - Гарбузова господиня
Іще живі, ще здорові всі родичі Гарбузові
Обізвалась Огірочки - Гарбузові сини й дочки
[пошепки] А де огірочки?
А де огірочки?
Ух ти! Красуні, поганяємо?
А шо нам з того?
Ну, скажімо так: хто виграє,
той вечері поставить вам смачні коктейльчики.
Так?
Охрана, отмєна.
[дівчина] Пробач, чувак.
Та де ж ці огірочки? Підвели весь клас.
Знали би, віддали б ці ролі
комусь більш відповідальному.
Шо ви хотіли? Там мама - розведьонка.
Мабуть, поіском нового мужика зайнята, а не дітьми.
Боже, який сором!
Так-так-так, ви так не хвилюйтеся, Наталочко Юріївно,
ще тиск підніметься.
Огірочки, ви шо, мариновані?
Давайте, хутко!
Кажу вам: погана ідея
їхати на це свято пафосу і приниження.
І де ж це ми були, не смію питати?
І не соромно вам отак підвести весь клас?
А зараз результати конкурсу талантів
від нашого шановного журі. 2 «А» клас.
Сім, шість, вісім, п'ять.
Зараз 2 «Б» клас.
Три, три, три, два.
Отже, 26 проти 11.
Вітаємо з перемогою, 2 «А» клас.
Будь ласка, подаруночки на сцену.
Не на те я всі вихідні вбахала
на оці декорації, на оці костюми,
щоб програти через якихось безбатченків.
- Терещенків. - Терещенків.
Я вважаю, буде чесним
обом класам присудити по 20 балів,
а Терещенків не нагороджувати.
Чекайте-чекайте, у нас тут все чесно і прозоро,
оцінювання всі бачили.
Стривайте, шановне журі, будь ласка.
А як щодо повторного виступу 2 «Б»?
Послухайте, навіть у штангістів на змаганнях є другий шанс.
Будь ласка, дайте їм ще раз виступити.
Я не знаю, як там у штангістів,
у нас освітній заклад,
в залі поважні люди, а ви тут балаган влаштовуєте.
Я вимагаю нічию: по 20 балів.
Окрім Терещенків, які запізнились і всіх підвели.
Я перепрошую, а ви хто? Штангіст?
Не ганьбіть нашу школу перед райвно,
ми не можемо затримувати Миколу Васильовича
через якихось безбатченків.
От за безбатченків треба буде відповісти.
- Так це... - [скрики]
[вчителька] Ах ти ж!
[динамічна фонова мелодія]
За те, що ти моїй малій математику зарізала!
Давайте, малі, відходимо!
Мамо, дядько Петро нас так круто захистив!
А ти бачила, який в нього хук справа?
[Вероніка] Бачила.
Але хук довелося використовувати,
тому що ви запізнилися, так?
Пробач, каюсь,
я просто відвик прокидатися в школу.
Але погодьтесь, що це свято - воно напрошувалось на бійку.
Вперше сьогодні в школі весело було!
Ну от бачиш, весело було.
Ну то шо, малі, ми як тепер, банда?
Так.
Ну поїхали знімати стрес.
Але, будь ласка, чур в машині більше не блювати, добре?
[хмикає]
[звучить пісня TARABAROVA - «Маніфест»]
♪ Літай, літай, як на крилах ♪
♪ Літай, в тебе є сила ♪
♪ В житті одна річ важлива ♪
♪ Щасливим бути, шалено щасливим ♪
♪ Щасливим бути, щасливим бути ♪
♪ Щасливим бути ♪
♪ Щасливим ♪
♪ Щасливим бути ♪
♪ Щасливим бути, шалено щасливим ♪
♪ Літай, літай, як на крилах ♪
♪ Літай, в тебе є сила ♪
♪ В житті одна річ важлива ♪
♪ Щасливим бути, шалено щасливим ♪
♪ Щасливим бути, щасливим бути ♪
Так.
Тільки не кажи, шо дзвонили зі школи.
Я отримала роботу мрії, у найкращому хорі!
Мамо, так смачно!
- Дай мені. - На, спробуй мою.
[світла фонова мелодія]
Добраніч, дядько Петре.
Ти класний.
Так, ти класний, хоч і мутант.
Ми не хочемо рятувати від тебе планету.
Може, ти сам передумаєш знищувати людство?
Шо-шо?
Просто ми вже втомилися з тобою воювати.
Не хочу я подарунків від дяді Олега.
Стривайте.
Тобто всі ці ваші вибрики - це все ідеї дяді Олега?
І долари, і паспорт,
і клята свиня на морді теж?
[Марта] Ми ж рятували землян.
Але більше ми не віримо, що ти небезпечний.
Добраніч, земляни.
Настав час для страшної правди.
[лірична фонова мелодія]
[Петро] Вероніко!
Я... Я маю тобі дещо сказати.
[звучить пісня KALUSH - «Зорі»]
♪ Ти знаєш а зорі також співають ♪
♪ Їх чути за великими полями ♪
♪ Так по красивому далеко ♪
♪ Вони заливаються піснями ♪
♪ Так по таємному тихенько ♪
♪ Що це залишиться між нами ♪
♪ А зорі ♪
♪ Падають так бесшумно ♪
♪ Згорають в падінні без звуку ♪
♪ А зорі ♪
♪ Падають так бесшумно ♪
♪ Згорають в падінні без звуку ♪
[лірична пісня плавно затихає]
[пошепки] Поки діти не встали, я піду.
Треба сніданок приготувати.
Не поспішай.
Полежи ще, а я зганяю за круасанами.
Знаю одне круте місце.
[динамічна фонова мелодія]
[мукає]
Ключі забув чи що?
Ні, не ключі.
Я забула свій чокер.
Чо... Що?
«Ч», «Ш», «Щ», «Ю», «Я»... Чокер,
Прикрасу свою.
Дозволиш? Наче ж знайомі.
[гнітюча фонова мелодія]
О, чокер, знайшла.
А де Петро? Він ще спить?
Ні, за булочками пішов.
Так у вас тут прямо сімейна ідилія.
Невже так парі спрацювало?
Яке парі?
[Петро] Трясця вашій матері,
ви коли-небудь спите?
У мене діти негодовані, альо!
Вероніко, приїхали круасани.
[гнітюча тиша]
Вероніко!
Малі!
[рик]
[динамічна фонова мелодія]
Прокинувся нарешті? Бо ми вже втомилися тут засмагати.
Шо?
А шо це наш Петрик П'яточкін такий невеселий?
Ну не журись, не журись,
я готовий прийняти твою капітуляцію.
[Петро] Та скраб тобі в руки.
Здається, програв ти, Олеже.
Ага, так я тобі і повірив.
Не забудь помити «Порша».
Я не забуду помити п'яточки перед твоїм безцінним педикюром.
Оце так поворот.
Як так, ще ж місяць не пройшов.
[Петро] Якось так.
Вона зникла з дітьми, речами.
Дивіться, пусто, вільна каса.
Дивно це, куди зникла?
Та я поняття не маю,
але факт в тому, що її більше немає під моїм дахом,
тож ти програв.
Несподіваний поворот у нашому парі! Вона пішла і не повернулася.
Стовідсоткова перемога Петручо.
Не він не зміг, а вона.
Отже, хоч і технічна,
але поразка Олежки-педікюрничка.
Вам є, що сказати?
А у нас тепер схоже не Петрик, а Олежа П'яточкін.
Петручо, чекай на нас, ми їдемо з віскарьом,
а Олежка - з кремом.
[сумна фонова мелодія]
[продовжує звучати сумна фонова мелодія]
[сумна фонова мелодія затихає]
Так, щось я не пам'ятаю, шоб Вероніка мені не відповідала.
Ну от куди вона могла піти?
Та ну ні.
Невже до свого колишнього-придурка повернулася?
Та ладно, Олеже, вмій приймати поразку.
Пожмякаєш трохи Петруні п'яточки,
так дивись, через місяць практики нову професію освоїш.
Педікюрник - звучить гордо!
Так, спокійно, я ще не програв.
Це стопудово Петрундель її вигнав, стопудово,
це не вона сама. І я це доведу.
Педікюрник-детектив! Звучить набагато крутіше.
Тьфу, чорт!
О...
А ти тут що забув?
[Олег] Не на тебе прийшов подивитись.
Вероніка з дітьми де? Поклич.
Я міг би тобі збрехати, що мені дуже цікаво, де твоя сестра,
але мені фіолетово.
[жінка] Котусику, хто там?
І яку це Вероніку у нас тут шукають, а?
[чоловік] Ніяку, зовсім ніяку.
Іди давай назад в ліжко, я зараз повернуся.
[хмикає]
Ну а діти? Діти хоч були у тебе сьогодні?
Дітей я не бачив, відколи твоя сестра звалила.
Ну ви не хвилюйтесь,
аліменти я сплачу...
колись.
Мабуть.
Пощастило тобі, руки зайняті.
Козляра!
[динамічна фонова мелодія]
[крики тріумфування]
Ну що, Петручо, з поверненням у нормальне життя!
Чесно, ми не чекали, не вірили.
- О так. - За тебе!
За Петрика не П'яточкіна.
Ми скучали.
Я теж.
Ну що, іланг-іланг? Масло жожоба?
Та пішли ви в жожоба.
А шо ти дуєшся, все по-чесному -
Петро пережив справжню бабу з причепом.
Точніше вижив.
- Вона тобі не баба. - Вона тобі не баба.
І діти не причеп.
Не вірю, що це питаю, чи ти не закохався, синку?
Точно, точно!
[жінка] Петю, ти що, закохався? В кого?
- Піду візьму автограф. - «Піду візьму автограф!»
Як вид з Червоної книги, під загрозою зникнення.
Петюню, ну скажи, зізнайся, було чи не було?
- Та ви дістали! - Та я ж бачу, було.
Все, все. Давай колись,
шо зробив з моєю сестрою і куди вона зникла?
А от хай вона тобі сама розкаже.
Та нема її ніде: на слухавку зранку не відповідає,
я у довбаного колишнього був - нема, не поверталась.
Кажи, що сталося, триндло.
Це я триндло?
А хто племінникам напхав, шо я мутант і хочу людство знищити?
Хто дітей купив, щоб мені тут Армагеддон влаштувати?
Ну-ну-ну, подарунки племінникам - це не гріх.
Олеже, це по-твоєму чесно - виживати мене з моєї хати
заради якогось «Порша». Друг, чорт!
Так, друг, і вже більше 30 років твій найкращий друг.
Ну, зізнаюсь, трохи жаба задавила за «Порш».
Ага, трохи...
Слухай, та хрін з тим «Поршем».
Петюню, ти знаєш тепер, що можеш жити по-іншому, розумієш?
Ти тепер можеш.
А можеш просто просирати свої роки, рік за роком,
на оці гулянки, п'янкі,
на секс без зобов'язань, ну.
А іншим життям - це як?
Коли тебе кидають ні за шо ні про шо,
коли зникають безвісти,
лишають записку на грьобаному холодильнику?
Дякую, я не по мелодрамах, мені краще так,
без обов'язків.
Мала, ти скучила? Ну, ходімо.
От чорт...
Ти такий швидкісний.
Ну а як? Життя таке коротке.
[на віддалі звучить жіночий сміх]
[повідомлення]
Оп, стривай, мала, тихо-тихо.
[Марко] А ти таки дійсно мутант.
Справжній чоловік ніколи б не образив так нашу маму.
Вона думала, ти нам допомогти хотів,
а ти тільки все заради тачки.
А як брехав, що ми банда. Тьху!
[Марта] Тепер через тебе мама плаче.
Ти ще гірший, ніж наш батько.
[динамічна клубна музика]
Петю! Петю, ти куди?
А як ти думаєш?
Вона дізналась про довбане парі, брате.
Давай, погнали!
[Петро] Останнє, що я чув, це те, що вона знайшла роботу в якомусь крутому хорі.
В смислі «в якомусь»?
Братуню, я думав, ти знаєш, куди ми їдемо.
Олежку, ти дістав, давай гугли ті хори.
Окей, гуглю хори.
Хори.
О, якщо вона казала, що це найкращий хор України, то це він.
Давай, тут праворуч.
Я сам.
♪ Сердитий вітер завива... ♪
[диригент] Стоп, стоп, стоп!
Будь ласка, ще раз спочатку.
Хто вас сюди понабирав?
Прошу.
♪ Реве та стогне ♪
♪ Дніпр широкий ♪
♪ Сердитий вітер ♪
♪ Завива... ♪
Стоп, стоп! Шо за вой?
Шо за вой?
Шо це таке?
[Петро] Я...
Вибачте, продовжуйте.
Хто це його сюди пустив?
А може, вона через тебе в черниці подалась?
О, жіночий церковний хор.
[співає жіночий хор]
Упс, пробачте.
Амінь, пардон.
Помилився. О господи!
[Олег] Залишився останній хор.
Я теж останнім хором почуваюся.
Ну тоді розвертайся.
♪ Щедрик, щедрик, щедрівочка ♪
♪ Прилетіла ластівочка ♪
Концерт іде, не пущу.
♪ Стала собі щебетати Господаря викликати ♪
♪ Щедрик, щедрик, щедрівочка ♪
♪ Прилетіла ластівочка ♪
♪ Стала собі щебетати ♪
♪ Господаря викликати ♪
♪ Вийди, вийди, господарю ♪
Куди? Шо, осліп? Он вона.
Вероніко, повертайся!
Вибачаюсь, я спеціально, тобто навпаки - не спеціально.
- [жінка] На голову лізеш! - [Петро] Вибачте, вибачте.
[жінка] Обережно.
[лірична фонова мелодія]
Я не можу без тебе.
Без тебе...
Без вас.
Я так боявся дітей,
відповідальності, броколі і цього довбаного Баха,
але тепер я все це люблю, уявляєш?
Як ти посміхаєшся,
люблю, яка ти стримана, я дітей обожнюю.
Я готовий пробачити їм все:
як вони ріжуть мої бакси, знищують мій паспорт,
влаштовують Ніагарський водоспад у душі.
Я ніколи не хотів сім'ї, тому що в мене не було вас.
Станьте моєю родиною.
- Мамо, якщо що, ми згодні! - Мамо, якщо що, ми згодні!
Чуєш, що кажуть наші діти?
Сестро, ну вибач, це моя лажа.
Вибачте, будь ласка.
- Це я, я вмовив його на це довбане парі. - Так, це він.
Ну це я, ну.
Але погодьтеся, це такий кайф, коли найближчі до мене люди...
вони будуть щасливі разом.
До речі, я ж знаю, що ти з дитинства по ньому сохнеш.
А як же «Порш»?
Та хай йому грець тому «Поршу».
Ми даруємо його вашому хору.
Так, Олежку?
Так, звичайно, хору даруємо, так.
[директорка] Ура! Ура, люди!
Якщо ми продамо той «Порш»,
то ми вже точно поїдемо на конкурс у Відень!
У Відень!
Може, ще й на нові костюми вистачить.
[лірична фонова мелодія]
[Олег] Сестро!
[жінка] Вероніко, давай!
О, точно, давай!
- Давай! - Давай!
- Давай, ну!
Ну, давай!
♪ Заспіваймо ♪
♪ Пісню веселеньку ♪
♪ Про сусідку молоденьку ♪
♪ Про сусідку заспіваймо ♪
♪ Серце наше звеселяймо ♪
♪ Ой, сусідко-сусідко Позич мені решітко-решітко ♪
♪ Я си муки протрясу-протрясу Завтра тобі принесу-принесу ♪
♪ Заспіваймо пісню веселеньку Про жіночку молоденьку ♪
♪ Про жіночку заспіваймо ♪
♪ Серце наше звеселяймо ♪
[звучить динамічна фонова мелодія фінальних титрів]
[динамічна фонова мелодія фінальних титрів затихає]