Downloaded from YTS.MX
‫- סרט תיעודי של NETFLIX -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- למה אני חרד כל כך כל הזמן? -‬
‫- אנשים גם שואלים:‬ ‫מה ניתן לקחת נגד חרדה? -‬
‫- לחמוק ממלכודת החרדה‬ ‫כיצד טכנולוגיה גורמת לחרדה -‬
‫- לחמוק ממלכודת החרדה -‬
‫- בני דור המילניום הם החרדתיים ביותר -‬
‫- כיצד הטכנולוגיה גורמת לחרדה -‬
‫- האם הטלפון שלך גורם לך חרדה או דיכאון? -‬
‫- ג'וזף פרשינה‬ ‫היי. מה הולך? את עדיין… -‬
‫- רופא שיניים ב־13:00 -‬
‫- תזכורת: להאכיל את החתול -‬
‫- תוצאות הבחירות לנשיאות -‬
‫- רק בודק: ההתראות פועלות אצלך? -‬
‫- מפגש עם אליוט מנדר היום ב־15:00 -‬
‫מה עושים כדי להתמודד עם מתח?‬
‫יש לנו כדור שיטפל בזה תוך חמש דקות.‬
‫מה זה בדיוק עושה? איך זה גורם לך להרגיש?‬
‫זה מעניק הקלה למיליונים.‬
‫אני מקפידה שיהיה עליי קסנקס כל הזמן.‬ ‫יש אפילו בתיק שלי עכשיו.‬
‫ידעתי שתמיד יש לי את "קליע הקסם".‬ ‫הרגשתי שמצאתי שיטה שעובדת.‬
‫הדבר הכי קל להציע למישהו שאומר,‬
‫"אני לחוץ. אני לא ישן טוב."‬
‫הוא "קח את הכדור הזה. זה יעזור לך לישון.‬
‫"זה ירגיע אותך. שלום."‬
‫עלייה חדה בשימוש בקסנקס.‬
‫נרשם זינוק חד במרשמים‬ ‫בשני העשורים האחרונים.‬
‫כאחד מכל שמונה מבוגרים אמריקאים משתמש בהם.‬
‫מדובר בהמון מרשמים.‬
‫זה פשוט תמיד היה בסביבה, אם לומר את האמת.‬
‫תמיד אפשר לבקש מחברה,‬
‫"יש לך קסנקס או את מכירה מישהי שיש לה?"‬
‫האם זה מפני שאנחנו חרדים יותר כאומה?‬
‫אנחנו מודעים יותר?‬
‫או שזה מפני שיש יותר תרופות זמינות?‬
‫חרדה היא אזעקה שאומרת שמשהו לא בסדר.‬
‫משהו מאוד לא בסדר כרגע.‬
‫המוח והגוף שלנו חשים‬ ‫שאנחנו אף פעם לא עושים הפסקה.‬
‫אנחנו בעצם עובדים כל הזמן.‬
‫חצי קסנקס זו צורת חיים אידיאלית מבחינתי.‬
‫נראה לי שזו תחושת הרוגע‬ ‫שכל שאר האנשים חיים איתה.‬
‫רגע, הגיעה השעה לקסנקס.‬
‫- הכדורים שלי -‬
‫כדור הוא פתרון ממש פשוט‬
‫שכדי לקדם אותו, יצרנו תשתית שלמה.‬
‫אבל כעת רופאים מזהירים‬ ‫שהם ממכרים ומסוכנים יותר‬
‫מכפי שנדמה.‬
‫בפעם הראשונה שלקחתי אותו,‬
‫אמרתי, "אני מבינה למה אנשים מתמכרים לזה.‬
‫"אני בהחלט צריכה להיזהר עם זה."‬
‫אילו מלכתחילה הייתי יודע מה יקרה,‬
‫לא הייתי לוקח את המרשם הראשון.‬
‫לעולם לא.‬
‫- ד"ר ג'ון והנר -‬
‫כשאתה פונה לרופא, אתה מצפה שיעזרו לך,‬
‫אבל מה שאתה לא מודע אליו‬ ‫זה שאם הבעיות שלך לא הפחידו אותך,‬
‫חכה שתראה מה יעשו הפתרונות.‬
‫אנחנו תקועים בסיפור הישן‬
‫של תיקון משהו שהתקלקל,‬
‫במקום לפתח חוסן נגדו מלכתחילה.‬
‫- ד"ר אנה למבקה -‬
‫אחד הדברים הייחודיים בחיים המודרניים…‬
‫- מומחית לרפואת התמכרויות‬ ‫בביה"ס לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד -‬
‫הוא כמות הזמן שאנו חיים בתוך ראשינו.‬
‫כיום החיים שלנו מתנהלים בעיקר‬
‫במרחב שנמצא בין האוזניים שלנו.‬
‫אנחנו לא בורחים מטיגריסים.‬ ‫במובנים מסוימים, זה היה הרבה יותר פשוט.‬
‫מה היה אמצעי התחבורה העיקרי‬ ‫לפני 2,000 שנה?‬
‫פחד. חיה הייתה נוהמת ונושכת לך את הרגל,‬
‫ואז היית רץ קילומטר וחצי בדקה.‬
‫אז הפחד הניע…‬ ‫-הפחד הבטיח שתמשיך לנוע.‬
‫הבנתי.‬ ‫-הפחד הניע אותך.‬
‫כשאנחנו בחרדה, מה שמתרחש בגופנו דומה מאוד‬
‫למה שמתרחש כשאנחנו מפחדים.‬
‫כמעט בכל מוח של בני אדם, פרימאטים ויונקים,‬
‫ואפילו בזוחלים, יש מרכז פחד שנקרא אמיגדלה.‬
‫בבני האדם יש שניים. הם סימטריים…‬
‫- ד"ר ג'ולי הולנד, פסיכיאטרית -‬
‫בערך באמצע, בצורה דמוית שקד.‬
‫האמיגדלה מתעוררת כאשר קורה משהו‬ ‫שצריך להיות לחוץ או לפחד לגביו.‬
‫- 17 שיחות שלא נענו‬ ‫מועד אחרון להגשה -‬
‫זו תגובת "הילחם או ברח".‬
‫זו מערכת העצבים הסימפתטית‬ ‫שמכינה אותנו לפעולה.‬
‫הדם שלנו זורם במרץ, הלב שלנו דופק,‬
‫השרירים שלנו מופעלים.‬
‫חרדה היא למעשה צורה של אנרגיה.‬
‫ואנרגיה, כשהיא מנותבת כראוי,‬ ‫יכולה להיות דבר חיובי מאוד.‬
‫היא למעשה ממריצה אותנו לבצע ולהשיג.‬
‫אנו נהיים חכמים יותר, ממוקדים יותר,‬ ‫שאפתניים יותר, חדורי תקווה ונחישות,‬
‫אם אנו חווים חרדה במידה הנכונה‬ ‫שמאפשרת לנו לקבל אותה ולרתום אותה לטובתנו.‬
‫כשאני חושבת על הפרעות חרדה,‬
‫אני חושבת שאלו אנשים שיש להם נטייה‬
‫לחוות פרצי אדרנלין‬
‫שמשתקים אותם.‬
‫זה יכול לשתק מבחינה קוגניטיבית,‬ ‫או מבחינה פיזית, או שניהם.‬
‫- פיבי -‬
‫כשיש לי התקף חרדה,‬
‫הדבר הראשון שאני מרגישה זה חום ולחץ.‬
‫אני מרגישה כאילו האוויר סמיך ולוחץ עליי‬
‫כמו שמיכה חמה וכבדה.‬
‫- רג'ינה -‬
‫הלב דופק בקצב מהיר.‬
‫הנשימה הפכה להיות מהירה יותר,‬
‫והרגשתי כאילו גומייה הדוקה‬ ‫עוטפת את החזה שלי.‬
‫אני מרגישה שאני צריכה לנשום מהר יותר‬
‫כדי לקבל מספיק חמצן כדי לשרוד.‬
‫ופשוט לא הצלחתי להסדיר את הנשימה.‬
‫האישונים מתרחבים. אתה מתחיל להזיע.‬
‫- סקוט -‬
‫הדם זורם מהבטן לגפיים.‬
‫מבחינתי, זה כאילו, "אלוהים, כואבת לי הבטן.‬
‫"מה יקרה? אני הולך להקיא?"‬
‫השרירים שלי כל כך מתוחים שאני כולי מכווצת.‬
‫- אודרי -‬
‫את מנסה לחשוב בהיגיון,‬ ‫"זה מגוחך. זה שום דבר".‬
‫אבל אי אפשר באמת לחשוב בהיגיון.‬
‫- בלוטות האדרנל -‬
‫מתרחשת שורה של שינויים‬ ‫שניתנים למדידה עד לרמה המולקולרית.‬
‫זה ברמה הגופנית.‬
‫ואז אנחנו מדברים על הרמה הפסיכולוגית.‬ ‫מה מרגישים? אימה.‬
‫הדאגה הזאת.‬
‫פחד. ואז הייתי לוקחת קסנקס,‬
‫וכעבור שלוש או ארבע דקות,‬
‫זה היה כאילו חזרתי להיות נורמלית.‬
‫יכולתי לחוש את זה משפיע כמעט באופן מיידי,‬
‫ולכן זה הרגיש לי כמו שיקוי קסם.‬
‫קודם כול, זה העניק לי רגיעה פיזית,‬
‫שנזקקתי לה כדי להרגיע את השרירים,‬
‫להרפות את הידיים, להרגיע את הנשימה,‬
‫ולהקל על הלחץ המטורף,‬
‫בזמן שניסיתי לחזור לאיזון.‬
‫זה היה משהו שמעולם לא חשתי.‬
‫זה מאפשר לך פשוט להרפות.‬
‫פשוט להרפות מכל הלחצים והדאגות של היום,‬
‫וכל המשקל שעלייך נעלם.‬
‫אני לא יודע אם מישהו כאן‬ ‫ניסה קסנקס, אבל זה נפלא.‬
‫מחיאות כפיים עמומות לקסנקס.‬
‫לא ממש מקבלים "ואו", זה יותר "כן".‬
‫בנזודיאזפינים.‬
‫זו משפחת התרופות. מה הם השמות המוכרים?‬
‫ואליום. קסנקס.‬
‫קלונאזפאם. אטיבן.‬
‫אחת מהתרופות הראשונות נקראה ליבריום.‬
‫כולן חולקות מנגנון זהה מבחינה פרמקולוגית.‬
‫- ג'ף גולד, רוקח פסיכיאטרי -‬
‫בנזודיאזפינים מגבירים מוליך עצבי במוח‬ ‫שנקרא "גאבא".‬
‫ניתן לראות בו סם הרגעה.‬
‫כלומר הוא מפחית את התקשורת‬ ‫בין תא מוח אחד למשנהו.‬
‫- "גאבא" – חומצה גאמא־אמינובוטירית -‬
‫הוא מרגיע את המוח.‬
‫זה כאילו...‬
‫הוא מרגיע את כל תגובות‬ ‫ה"הילחם או ברח" שיש בתוכנו.‬
‫הוא מאט את קצב הנשימה שלנו.‬ ‫הוא מאט את קצב הלב.‬
‫כלומר הוא מדכא את כל ההפעלות האלה.‬
‫וכתוצאה מכך,‬
‫כשאנחנו רגועים ביולוגית,‬ ‫אנחנו מרגישים רגועים יותר מבחינה רגשית.‬
‫יכולתי לחשוב בבהירות. המחשבות שלי זרמו.‬
‫זה גרם לי להרגיש כמו גרסה משופרת של עצמי,‬
‫ואני חושב שבמובנים מסוימים, אכן הייתי.‬
‫כבר בכיתה ב' ידעתי שאני ילד עצבני.‬
‫ידעתי שיש לי בטן עצבנית, ולא אהבתי את זה.‬
‫בשלב מוקדם בחיי, פיתחתי פוביה חריפה‬
‫שגם אימא שלי סבלה ממנה. פוביה מהקאות.‬
‫זו פוביה משונה,‬ ‫אבל כיום ידוע שהיא לא נדירה כל כך.‬
‫מגיל שש, חייתי בפחד נורא מכך,‬
‫שהוביל לפוביה מחיידקים,‬ ‫ממזון ומהרעלת מזון.‬
‫כמות הזמן שהעברתי בסריקת הסביבה שלי,‬
‫מתוך חשש מפני האיום הזה הייתה די מטורפת.‬
‫ככל שהתבגרתי, התחלתי לסבול מהתקפי פאניקה.‬
‫שלום וברוכים הבאים.‬
‫טיסות עדיין מציפות בי חרדה פיזית גדולה.‬
‫- יציאה -‬
‫הקדישו רגע לאיתור היציאה הקרובה אליכם.‬
‫אם עליי לדבר בפני קהל,‬ ‫אני חווה חרדה גופנית משתקת.‬
‫במהלך הקריירה שלי בעיתונאות, כתיבה ועריכה,‬
‫נאלצתי לטוס יותר, לדבר יותר בפני קהל.‬
‫בשנות השלושים ותחילת שנות הארבעים לחיי‬
‫פרסמתי שני ספרים‬ ‫שבעקבותיהם נאלצתי לדבר המון בפני קהל,‬
‫וזה אפשר לי להבין איך לכייל את המינונים.‬
‫עדיין חשתי חרדה,‬
‫אבל זה לא היה כמו סינדי בריידי‬ ‫בפרק ההוא של "משפחת בריידי".‬
‫כשהאור האדום נדלק,‬
‫נהיה בשידור חי ונופיע בסלון של כולם.‬
‫היא קופאת כאשר נדלק האור האדום במצלמה.‬
‫ואז ב־2014 הוצאתי לאור את הספר שלי,‬ ‫"עידן החרדה שלי"…‬
‫- עידן החרדה שלי -‬
‫שמתמקד בין השאר בחוויות החרדה שלי,‬ ‫וחשבתי שאולי זה יסייע לי,‬
‫כי זו תהיה פריצת הדרך‬ ‫וסגירת המעגל המושלמים לספר.‬
‫ראשית, הצלחתי להירפא,‬ ‫שזה יכול היה להיות העיקר,‬
‫ושנית, אולי הספר היה רב מכר‬ ‫מצליח עוד יותר,‬
‫כי הוא היה הופך ל"ככה פותרים את זה".‬ ‫אבל במקום הוא "אני עדיין סובל מחרדה",‬
‫שזה לא בדיוק הסוף המספק או המועיל.‬
‫תארו לעצמכם שכל הפעילות היומיומית שלכם‬ ‫מתערערת עקב פחדים וחרדות.‬
‫סקוט סטוסל נלחם בחרדה כל חייו.‬
‫מחבר הספר, סקוט סטוסל,‬ ‫הוא עורך "האטלנטיק" ובוגר הרווארד.‬
‫הוא גם נשוי ואב לשניים.‬
‫אני חושב שבטווח הקצר,‬ ‫הייתה לו השפעה פרדוקסלית‬
‫בכך שהוא החמיר את החרדה שלי.‬
‫צרכתי יותר בנזודיאזפינים.‬
‫כיצד אתה ועוד 40 מיליון איש‬ ‫מטפלים בחרדה כזאת?‬
‫ניסיתי המון דברים,‬
‫אבל אני נוטל תרופות,‬
‫ושוב, אלה דברים‬ ‫שמעולם לא הודיתי בהם, כי התביישתי.‬
‫אבל אני לוקח תרופות נוגדות דיכאון,‬ ‫בנזודיאזפינים, שהם…‬
‫כמו קסנקס?‬ ‫-קסנקס, שזו תרופה נוגדת חרדה…‬
‫הבאת מספיק בשביל כל הכיתה?‬
‫יש לי קצת. אתה רוצה שאחלוק?‬
‫אחד הדברים שניסיתי להבין בכתיבת הספר הוא‬
‫"האם מקור החרדה הוא בגנטיקה?‬
‫"האם זה פצע נפשי מהילדות?"‬
‫חלק גדול מהטמפרמנט הבסיסי שלך,‬
‫איך שאתה מגיב לעולם,‬
‫הרבה מזה הוא משהו שנולדים איתו.‬
‫נעשו כל מיני מחקרים על תאומים,‬
‫שהוכיחו שיש לכך השפעה משמעותית.‬
‫עד כמה שההשפעה משמעותית, היא לא מוחלטת,‬
‫כי אחרת, לשני תאומים זהים‬
‫תמיד הייתה אותה רמה של חרדה,‬
‫וזו איננה המציאות בכלל.‬
‫לחוויות שלך יש השפעה עצומה.‬
‫דחיפה זריזה. אני רוצה דחיפה עם הרגליים.‬
‫החוויות הראשונות שלי עם חרדה‬ ‫היו במהלך שנותיי בבית הספר.‬
‫הייתי קורבן לבריונות‬ ‫ברוב שנות הלימודים שלי.‬
‫היו רק שלושה אנשים שחורים‬ ‫בכל בית הספר היסודי שלי.‬
‫אז תמיד הייתי השחורה היחיד בכיתה,‬
‫והייתה הרבה בריונות על רקע גזעני.‬
‫היה לי פחד מהפסקות,‬
‫כי אז קרו הדברים הכי גרועים.‬
‫גדלתי בדרום פלורידה והגעתי מרקע צנוע למדי.‬
‫להורים שלי לא היה הרבה.‬
‫הצטרפתי לצבא מייד בסיום התיכון,‬
‫כי הייתי נחושה ללמוד בקולג'.‬
‫הייתי צריכה למצוא דרך לשלם על זה בעצמי.‬
‫שירתי בעיראק כ־15 חודשים.‬
‫למזלי, אני יכולה לומר‬ ‫שהשירות שלי שם חלף ברובו ללא תקריות.‬
‫מצד שני, הותקפתי מינית במהלך השירות,‬
‫וזה מה שהוביל לחלק ניכר‬ ‫מהבעיות שחוויתי לאחר שעזבתי.‬
‫נשימה עמוקה. מרגישה את המתח?‬
‫שבעים וחמישה?‬
‫קרוב.‬
‫אחרי שחזרתי,‬
‫החלטתי לעבור לניו יורק כדי ללמוד בקולג'.‬
‫רציתי ללמוד אופנה.‬
‫הרגשתי כל כך מרוחקת מהסטודנטים שלמדתי איתם‬
‫כי הייתי מבוגרת מהם‬
‫וחוויתי דברים שהם לא חוו.‬
‫לא הצלחתי למצוא שום חיבור.‬
‫ובשבילי, ישיבה בכיתה‬
‫הייתה הדבר הכי חשוב עבורי‬
‫כי סיכנתי את חיי למען הזדמנות לשבת שם.‬
‫במקביל, המוח שלי הכריח אותי להתעמת‬
‫עם מה שקרה לי בזמן השירות.‬
‫כך שהכול צף בעת ובעונה אחת.‬
‫אז הייתה הפעם הראשונה שקיבלתי מרשם לתרופה,‬
‫שהייתה מועילה מאוד בזמנו‬
‫כשהייתי בנקודת משבר,‬
‫וניסיתי לאחוז בחיים ממש בציפורניים.‬
‫חשבתי אתמול בלילה, לפני שהלכתי לישון,‬
‫"מה יכול להרגיע אותי?"‬
‫- בית שמח -‬
‫אני זקוקה לוודאות.‬
‫זה תמיד תוקף את ההיבט הזה.‬
‫אני צריכה לדעת. אני צריכה לדעת את העתיד.‬ ‫כאילו, "יהיה בסדר?"‬
‫- ויה -‬
‫לא. אני צריכה לדבר עם רופא או מדיום.‬
‫אני צריכה לדעת.‬
‫שבועיים אחרי תחילת המגפה, פוטרתי מהעבודה.‬
‫אני זוכרת שחשבתי, "איך אשלם את שכר הדירה?‬
‫"מה יהיה עם החשבונות? מה יקרה?"‬
‫התארגנתי לעבור לגור עם החבר שלי.‬
‫ואז גיליתי שהוא בגד בי,‬
‫אז נאלצתי לחזור לגור עם אימא שלי.‬
‫אז נאלצתי להישאר בבית.‬
‫לא עבדתי.‬
‫לא הייתה לי מכונית,‬
‫וההורים שלי עבדו, כך שהייתי לבד.‬
‫אז נאלצתי להסתיר כאב עצום,‬
‫במיוחד כי לא רציתי להכאיב להורים שלי.‬
‫הם היו מאוד פגועים ונסערים.‬
‫ואז הבנתי, "זו חרדה".‬
‫אני זוכרת שחשבתי,‬ ‫"אני לא רוצה שהלילה יגיע".‬
‫בכל לילה.‬
‫ואז לידידה שלי היה קסנקס, וחשבתי,‬
‫"אני צריכה להקהות את התחושות‬ ‫כדי שאוכל לישון."‬
‫שאלתי את הפסיכולוגית הקודמת שלי על זה,‬
‫והופתעתי כשהיא אמרה שזה תלוי בי.‬
‫אמרתי, "מה לעזאזל?"‬
‫חשבתי שבתור מטפלת היא תרגיע אותי ותגיד,‬
‫"את לא שם. החרדה שלך לא מצדיקה קסנקס."‬
‫אבל אז היא אמרה,‬
‫"כן, אם תרצי, נוכל לבדוק את האפשרות הזאת."‬
‫אז הבנתי, "הכדור באמת במגרש שלי".‬
‫זה כמו זכוכית ששוברים במקרה חירום,‬
‫אבל צריך לבחור את מצב החירום בזהירות.‬
‫נרשמה עלייה במרשמים לבנזודיאזפינים‬
‫במהלך שני או שלושת העשורים האחרונים.‬
‫כשבוחנים את מספר האנשים שמתמודדים עם חרדה,‬
‫מגלים שמדובר בשליש מאיתנו. אחד מתוך שלושה.‬
‫וזה אומר שאת הופכת להיות‬ ‫כל כך חלשה כתוצאה מחרדה,‬
‫עד כדי כך שייתכן שתאובחני‬ ‫כסובלת מהפרעת חרדה. זה צעד משמעותי.‬
‫אני חושב שאתה חווה התקף פאניקה.‬
‫לא, הדברים האלה לא אמיתיים.‬
‫הם סתם משהו שיחצ"נים של סלבריטאים המציאו.‬
‫תאמין לי, הכרתי מספיק סלבריטאים.‬
‫לא, זה אמיתי לחלוטין.‬
‫אני חושבת שהאכילו אותנו מיתוס‬ ‫שכל שאר האנשים מסודרים לגמרי.‬
‫"אני היחיד שמתקשה. אני היחיד שחווה בעיות."‬
‫כל השאר פשוט מתפקדים בלי שום בעיה.‬
‫- רק אנרגיה טובה -‬
‫מה דפוק בי שאני לא מצליח להיות כזה?‬
‫זה מעגל שמסתחרר בתקופות שונות.‬
‫חלק מהמשוואה היא ציפיות.‬
‫יש ציפייה שתוכלי ליצור משהו.‬
‫ולא רק ליצור, אלא גם להציג אותו‬ ‫ברשתות החברתיות ולקבל מיליוני עוקבים.‬
‫הרשתות החברתיות מעוררות חרדה.‬ ‫אין דרך לעקוף את זה.‬
‫את משווה את החוויה הפנימית האמיתית שלך‬
‫לחוויה הפנימית החיצונית‬ ‫המעוצבת והמשופצת של אחרים.‬
‫אף פעם לא תרגישי כמוהם.‬
‫יש הרבה בעיות חברתיות חדשות.‬
‫אין גבולות בין עבודה לבית.‬
‫אייפונים כתחליף לקשר עין הפכו לסטטוס קוו.‬
‫כשאנחנו בראש שלנו, בטלפונים שלנו,‬
‫במחשבים שלנו, אנחנו לא בגוף שלנו.‬
‫אנחנו במקום אחר.‬
‫בני נוער כבר לא מבלים עם חברים כמו פעם.‬
‫אנחנו מופרדים מהגוף שלנו.‬ ‫אנחנו מופרדים זה מזה.‬
‫אנחנו מופרדים מהטבע.‬
‫כולנו בודקים את הטלפונים שלנו, ואנחנו לבד.‬
‫ואז פתאום היום מסתיים.‬ ‫-זה חלק ענקי מזה.‬
‫אולי תרופות פסיכואקטיביות‬ ‫מאפשרות להתאים את עצמנו לעולם,‬
‫שבמובנים מסוימים, אנחנו לא בנויים עבורו.‬
‫- פיצוץ עצום בבירות -‬
‫אנחנו כל הזמן נחשפים לאירועים מחרידים‬
‫שמתרחשים בכל העולם.‬
‫האם אנו עדים לתחילת מלחמת העולם השלישית?‬
‫גדלתי בתקופה שבה חדשות שודרו‬ ‫רק כשלוש פעמים ביום.‬
‫- ד"ר מייקל לינדסי -‬
‫נשק גרעיני…‬
‫עכשיו אפשר לצפות בחדשות‬ ‫לאורך כל שעות היממה.‬
‫זה הרעש שנמצא ברקע,‬
‫שלא חושבים עליו כל יום, אבל הוא שם.‬
‫"חרדה אקולוגית."‬
‫מגפת הבדידות.‬
‫הפרעת דחק שלאחר הבחירות.‬
‫אמריקאים רבים אומרים‬ ‫שהם מרגישים את זה, את החרדה והמתח.‬
‫אני אקח קסנקס מחדר השינה.‬
‫תוכלי להביא לי שישה?‬
‫אני פשוט אביא את כל הבקבוק.‬ ‫-בסדר.‬
‫היינו במצב לא טוב במיוחד‬ ‫עוד לפני שמגפת הקורונה הגיעה.‬
‫החרדה כבר עקפה את הדיכאון‬ ‫בתור האבחנה הפופולרית.‬
‫כמובן שהמגפה החמירה זאת.‬
‫עוד אחת בסדרה של התמוטטויות עצבים קשות.‬
‫טיפול בילדים הוא אחד‬ ‫מגורמי המתח המשמעותיים ביותר.‬
‫הפתרון היחיד שחשבתי עליו‬ ‫היה להיכנס לתוך ארון,‬
‫לרדת על ברכיי,‬
‫ולהתחיל לבכות ולהתפלל שאוכל לשרוד זאת.‬
‫קבוצת אימהות מצאה דרך יוצאת דופן להתמודד‬
‫עם המתחים והלחצים.‬
‫תרפיה פרימלית בצעקות.‬
‫מדענים מתקשים להאמין…‬
‫יש סערה מושלמת של גורמים‬
‫שהופכת אותנו כיום לחרדים יותר מאי פעם.‬
‫- חיי שחורים נחשבים -‬
‫- 17 נהרגו בירי בבית ספר -‬
‫- "לא ניתן לשרוד" -‬
‫- בעיות טכניות, המתינו בבקשה -‬
‫אם תוכל להיכנס למכונת זמן ולחזור לעבר,‬
‫אני אשמח להצטרף.‬
‫- ד"ר דייוויד שוסטר, היסטוריון -‬
‫אמריקאים שתו. כמה ששתינו.‬
‫בין שמישהו מקל על עצמו‬ ‫בעזרת בקבוק אלכוהול,‬
‫ובין שאחר נעזר בתרופות,‬
‫בשני המקרים מדובר בשיטות ריפוי עצמי.‬
‫נראה שהמושגים בהם בני האדם השתמשו‬ ‫לתיאור מה שמכונה כיום "חרדה", היו זהים‬
‫לאורך עשרות אלפי שנים.‬
‫קראנו לזה מלנכוליה,‬
‫"האדים", "החולי האנגלי",‬
‫נוירוזה, מזג עצבני,‬ ‫התמוטטות עצבים, נויראסתניה.‬
‫נויראסתניה הייתה מחלה‬ ‫שאפיינה את הקפיטליזם של העידן המוזהב.‬
‫זה יצא משליטה.‬
‫אנשים אובחנו בקצב מוגזם.‬
‫- מסילת ליהיי ואלי -‬
‫הם ראו בנויראסתניה סוג חדש של מחלה,‬
‫תוצר החיים המודרניים.‬
‫אנשים עברו לגור בערים, מפעלים הוקמו,‬
‫נשים הפכו להיות חלק מכוח העבודה‬ ‫וזכו בעצמאות.‬
‫מנוע הקיטור, העיתונות היומית וזרימת המידע.‬
‫קצב חדשות מטורף.‬
‫אנשים קראו בעיתון בבוקר‬
‫על הר געש שהתפרץ בצד השני של העולם,‬
‫ואז הם חשבו לאורך כל היום,‬
‫על איך הר געש יכול להרוס עיר שלמה.‬
‫חרדה הנגרמת על ידי טכנולוגיה‬
‫היא לא משהו ייחודי לנו.‬ ‫אנחנו לא הראשונים שחווים אותה.‬
‫- תסמיני תשישות עצבים -‬
‫אחד התסמינים היה חוסר יכולת‬ ‫לכבות את המחשבות.‬
‫- שליטה נפשית לקויה -‬
‫- פחדים חולניים -‬
‫מחשבות חולניות, נדודי שינה,‬
‫בעיות עיכול,‬
‫כאבים שונים.‬
‫כאבי גב היו פופולריים מאוד.‬
‫הפרעה בתפקוד המיני, עששת.‬
‫- אי סדרים בשיניים -‬
‫עששת.‬
‫- עצבנות ונדודי שינה -‬
‫שוק רווחי מאוד התפתח‬
‫בזכות פרסום אינסופי.‬
‫- "נרבין" של ד"ר מיילס -‬
‫"אתה מרגיש ככה?‬
‫- גלולות עצבים -‬
‫"אולי יש לך את המחלה הזו, והנה התרופה."‬
‫עבור משפחות מכובדות רבות מהמעמד הבינוני,‬
‫אלכוהול נחשב לחטא.‬
‫מצד שני, תרופה הייתה תרופה.‬
‫- טבליות הקוקאין של אלן -‬
‫וזה תקף גם לימינו.‬
‫אתה מדבר עם החבר, והוא אומר,‬
‫"אני לא לוקח סמים", אבל הוא לוקח תרופות.‬
‫ו… כן.‬
‫אני חושב שתמיד ידעתי שיש לי חרדה,‬
‫אבל לא רציתי לזהות את עצמי כסובל מחרדה.‬
‫לא רציתי ללכת בדרך שמחלישה אותי.‬
‫- מאט -‬
‫אני בסדר.‬
‫נכון, יש לי מוזרויות קטנות ודברים כאלה,‬ ‫אבל אני לא כזה.‬
‫צפיתי בסדרה "חברות", ויש בה פרק מדהים‬
‫על האופן שבו אנשים שחורים וצבעוניים‬
‫מגיבים לייעוץ פסיכולוגי ולבריאות הנפש.‬
‫הלכת לפסיכולוג?‬
‫ג'ואן, מותק, שחורים לא הולכים לפסיכולוג,‬ ‫הם הולכים לכנסייה.‬
‫אני חושב שרבים מאיתנו‬ ‫בחרו בטיפול דרך תפילה.‬
‫להתפלל נגד מחלות ודברים אחרים.‬
‫תפילה לא פותרת הכול, כפי שיעידו רבים.‬
‫בילדותי הייתי קולני, קצת עצבני,‬
‫הייתי צריך לשלוט בכול, אבל הייתי מאושר.‬
‫חייתי בגישה של "זה מהנה. זה מי שאני".‬
‫אלה התקפי הזעם שלי.‬ ‫אני צריך שהכול יתנהל באופן מדוקדק.‬
‫אבל אני חושב שהייתי מצחיק.‬ ‫תמיד הייתי ילד די מצחיק.‬
‫הוריי שלחו אותי לחוג להחלקה אמנותית,‬ ‫ואני אמרתי, "אני אתחרה באולימפיאדה.‬
‫"זה הספורט המושלם עבורי.‬ ‫צריך לדייק בו, ואני טוב בזה."‬
‫המשכתי בזה עד גיל ההתבגרות.‬
‫עליתי קצת במשקל,‬ ‫וזה הפחיד אותי, ואז חשבתי,‬
‫"אלוהים, אני גם גיי?‬ ‫החיים האלה לא יהיו קלים."‬
‫אמרתי, "טוב, זה כל מה שרע,‬
‫"אז אני אהפוך לכל מה שטוב."‬
‫אז הפכתי לתלמיד טוב מאוד.‬ ‫הפכתי לטיפוס מסוג א'.‬
‫סצנת המסיבות בקולג' העניקה לי הקלה גדולה.‬
‫ובשנה השנייה כבר לא הצלחתי לשמור על איזון‬
‫ואז…‬
‫אני חשבתי "ברור, זה בגלל‬ ‫שאני לא מצליח להתרכז.‬
‫"כל השאר לוקחים אדרל, לכן אני אלך לרופא.‬
‫"אני אתחיל לקחת אדרל,‬ ‫והכול יהיה בסדר, כי אוכל לעשות הכול."‬
‫אבל תוך זמן קצר,‬
‫החרדה הרימה את ראשה,‬ ‫כי זו הייתה הבעיה האמיתית.‬
‫זו הייתה החרדה‬ ‫והניסיון לשמור אותה תחת שליטה,‬
‫ובעצם להרוס את כל שאר הדברים תוך כדי,‬
‫כי נדרשה המון אנרגיה נפשית כדי לרסן אותה.‬
‫נכנסתי לרופא ואמרתי, "אני לא מצליח לישון".‬
‫הסברתי שזה ממש מערער הכול.‬
‫הוא שאל, "אתה מרגיש חרדה או משהו דומה?"‬
‫ועניתי, "לא יודע אם הייתי קורא לזה חרדה,‬ ‫אבל אני בהחלט מרגיש חוסר מנוחה".‬
‫ואז הוא אמר, "טוב, בוא ננסה קסנקס".‬
‫בזכות הקסנקס ישנתי‬ ‫כמו שכמעט מעולם לא ישנתי.‬
‫בלי חלומות, פשוט שינה מוחלטת,‬ ‫שהייתה נהדרת.‬
‫אבל מעולם לא התייחסתי לחרדה שלי,‬
‫ולא חשבתי שיש לי חרדה.‬
‫אז אמרתי, "יש לי חרדה מהאדרל שלי".‬
‫כלומר זה מעולם לא היה שורש הבעיה.‬
‫זה תמיד היה תוצאה של משהו אחר.‬
‫ואז, כשפגשתי אנשים אחרים,‬
‫במיוחד אנשים מניו יורק,‬
‫או כאלה שבאו‬ ‫מאזורים אמידים יותר, כולם סיפרו,‬
‫"כן. כולנו הולכים לטיפול.‬ ‫כולנו לוקחים כדורים."‬
‫כאילו, "החיים מבאסים.‬ ‫אנחנו לא בסדר, וזו הדרך שמאפשרת להתמודד".‬
‫הופעתם של טיפולים רפואיים‬
‫וכדורים שמטפלים בדברים האלה ביעילות רבה,‬
‫שינתה את עניין הסטיגמה.‬
‫אם אתה סובל מגלאוקומה בעין‬ ‫ואתה מתקשה לראות,‬
‫אתה לוקח תרופה לגלאוקומה,‬ ‫והיא מאפשרת לך לראות.‬
‫אם אתה סובל מסוכרת‬ ‫ויש לך בעיה בוויסות האינסולין,‬
‫אתה מווסת את האינסולין שלך.‬
‫העובדה שהלבלב שלי‬ ‫לא עובד כראוי איננה כישלון מוסרי.‬
‫העובדה שהעיניים שלי‬ ‫לא עובדות כראוי איננה כישלון מוסרי.‬
‫אז למה נטייה לחרדה היא כישלון מוסרי?‬
‫יש בעיה ביולוגית ואתה פותר אותה.‬
‫בנזודיאזפינים הומצאו בשנות החמישים‬ ‫ובתחילת שנות השישים.‬
‫הם עוררו התרגשות רבה,‬ ‫כי ציפו שהם יחליפו את הברביטורטים.‬
‫יש אפשרות סבירה שבארון התרופות שלכם‬
‫יש לכם תרופה שעשויה להפוך אותכם למכורים,‬
‫ולפגוע בכם באופן נוראי‬ ‫בדיוק כמו הרואין או מורפין.‬
‫אני מדבר על ברביטורטים.‬
‫גורם המוות מהרעלה המוביל בארה"ב.‬
‫התעוררת כמה שעות לאחר מכן, ושכחת כמה נטלת.‬
‫עדיף כבר שלושה.‬
‫בנזודיאזפינים הרבה יותר בטוחים.‬
‫- יש כאלה שייקחו ברביטורטים עד יום מותם -‬
‫בשנות השבעים הבנזודיאזפינים‬ ‫היו המובילים במכירות‬
‫מבין כל תרופות המרשם הנפוצות‬
‫בארה"ב ובעולם כולו.‬
‫- הקלה על מתח נפשי‬ ‫ואליום (דיאזפאם) -‬
‫יש משהו ברעיון‬
‫שזו הדרך להעניק תרופות להמונים.‬
‫זה האופיום להמונים במובן המילולי של המילה.‬ ‫אלה הבנזודיאזפינים של ההמונים.‬
‫למישהו יש ואליום?‬
‫ברמה האישית, עקרת הבית האומללה…‬
‫- לא תוכל לשחרר אותה.‬ ‫אבל תוכל להקל על החרדה שלה. -‬
‫או עורך הדין האומלל שמעדיף קריירה אחרת,‬
‫במקום לחשוב על אפשרויות חדשות בחיים…‬
‫- חופש – אוקסאזפאם -‬
‫הם פשוט מעלימים את תחושות אי הנוחות‬
‫בעזרת התרופה הזאת.‬
‫אני לא מאמינה שאתם אוכלים באמצע משבר כזה.‬
‫אנחנו לחוצים. מה את רוצה?‬ ‫-אז קחו ואליום כמו אנשים נורמליים.‬
‫אבל הפלא ופלא, ככל שחלף הזמן,‬
‫הבנו שאפשר לקחת יותר מדי מהתרופות האלה.‬
‫ויש כמה תופעות לוואי בעייתיות‬
‫שהופיעו עקב שימוש ארוך טווח‬ ‫בבנזודיאזפינים.‬
‫היום ועדת בריאות של הסנאט‬ ‫האזינה לסדרה של סיפורים איומים‬
‫שסופרו על ידי מכורים לוואליום.‬
‫רופא מקליפורניה מספר שכל ניסיון לגמילה‬
‫עורר בו תחושה כאילו מישהו‬ ‫שפך נפט מתחת לעורו והצית אותו.‬
‫ואליום היא תרופת המרשם‬ ‫הנפוצה ביותר באמריקה.‬
‫מנהל המזון והתרופות מזהיר רופאים‬ ‫לא לתת מרשם במקרי מתח יומיומי.‬
‫- התרופה של אפג'ון אושרה -‬
‫ואז הגיע הקסנקס.‬
‫- תרופה חדשה נגד חרדה, קסנקס -‬
‫מדעני אפג'ון הצליחו ליצור מולקולה‬
‫שמסייעת לשלוט בהפרעות חרדה.‬
‫התרופה פועלת על תאי עצב באזור המוח‬
‫ששולט ברגשות ובחרדה.‬
‫התרופה פועלת באופן ממוקד יותר,‬
‫וכתוצאה מכך צפויות‬ ‫פחות תופעות לוואי מאשר בתרופות קודמות.‬
‫קסנקס. מיליוני מרשמים.‬
‫אני חושש מאוד שתופעת רישום יתר דומה,‬
‫שסוג דומה של זמינות מתירנית‬
‫מתרחשת עם התרופה הזאת.‬
‫- התרופות המובילות בארה"ב‬ ‫4. קסנקס -‬
‫באחד עשר בספטמבר נפרצו כל הגבולות.‬
‫אנשים היו נסערים מאוד. אנשים היו על הקצה.‬
‫הכאב בעקבות המתקפה על אמריקה‬ ‫גובה מחיר בדרכים שונות,‬
‫כולל מבחינת בריאות הנפש.‬
‫איך אי פעם נירפא?‬
‫האסון הזה היה גם אסון לבריאות הנפש‬
‫בממדים עצומים.‬
‫כמות המרשמים לתרופות נגד חרדה עלתה‬ ‫ב־23 אחוז בניו יורק ובשמונה אחוז בכל הארץ.‬
‫היה זינוק בפרסום. פרסומות שאמרו,‬
‫"אתה מרגיש מתוח מהרגיל?‬ ‫התרופות שלנו יאפשרו לך להרגיש טוב יותר."‬
‫הם הציגו תמונות של נשים‬
‫עם כיתובים שתיארו‬ ‫את כל הדברים שהדאיגו אותן.‬
‫- האם החרדה משתקת אותך? -‬
‫ונשים הגיבו.‬
‫- לא מצליחה לישון -‬
‫ומספר הנשים שהתחילו לקחת‬ ‫תרופות נגד דיכאון,‬
‫תרופות נגד חרדה וכדורי שינה‬ ‫הלך וגדל לאחר תשעה בספטמבר.‬
‫אני לא רוצה להציג את זה כסטראוטיפ,‬ ‫אבל אני חושבת שנשים רבות‬
‫מרגישות שאנחנו לא דואגות מספיק לעצמנו,‬ ‫או מפנות מספיק זמן לעצמנו,‬
‫ובמקרה שלי, זה מה שעורר בי את החרדה.‬
‫אני מהדור שבו אמרו לנו שנוכל לקבל הכול.‬
‫הם פשוט לא הסבירו כיצד.‬ ‫אימי הייתה איתנו בבית.‬
‫ואני חושבת שדמיינתי‬ ‫שאהיה בבית במרבית הזמן,‬
‫כי זה מה שהכרתי בילדותי. אבל אז,‬
‫ילדתי את הבן שלי בגיל 34, וכבר עבדתי,‬
‫וכבר הייתה לי משכנתה,‬ ‫והחיים שלי הובילו להבנה‬
‫שאני חייבת לעבוד, ואז הייתי צריכה להבין,‬
‫טוב, מי יוכל לקחת את הבן שלי לשיעור הזה,‬
‫או איך אצא מהעבודה כדי להספיק?‬
‫ועכשיו אני צריכה לחזור הביתה‬ ‫ולהכין ארוחת ערב. הרגשתי שאני פועלת‬
‫ברמת מתח רוטטת בכל שעות היממה.‬
‫את חושבת, "טוב, נהדר.‬ ‫אסיים את העבודה ואשתה לי כוס יין".‬
‫מבחינה פיזית ונפשית‬
‫אורח החיים הזה היה מאוד לא בריא עבורי.‬ ‫ייתכן שעבור רוב האנשים זה עובד נהדר,‬
‫אבל במקרה שלי זה רק הגביר את המתח.‬
‫לפני כשנתיים,‬
‫הכול התגבר בבת אחת.‬
‫אימא של בעלי סובלת מדמנציה‬
‫והיא בבית אבות מחוץ למדינה שבה אנו גרים.‬
‫הבן שלי נכנס לשלב חדש של גיל ההתבגרות.‬
‫אז נאלצתי לארגן מחדש את מערכת היחסים שלנו‬
‫ולמדתי לקחת צעד אחורה.‬
‫נהיה לחוץ מאוד במקום העבודה שלי,‬
‫ואז גיל המעבר יכול לזרוק הכול מהחלון.‬
‫את צועדת על דרך יציבה,‬
‫והחיים מתנהלים בסדר גמור,‬ ‫עד שאת מגיעה לשנות החמישים שלך.‬
‫וזה לחלוטין מוציא מאיזון‬ ‫את ההורמונים ואת החיים שלך.‬
‫אני חושבת שנכון יהיה לומר‬
‫שגוף האישה וגוף הגבר לא ממש דומים.‬
‫אצל שניהם פועלים‬ ‫סוגים שונים מאוד של הורמונים.‬
‫אבל חשוב יותר מכך,‬
‫עבור נשים, ישנם לא מעט מודלים לחיקוי‬
‫שמראים להם איך "להיות בחרדה" בדרך מקובלת.‬
‫אנחנו מעודדים בנות להביע יותר את רגשותיהן.‬
‫אנחנו תומכים בילדה הקטנה שבוכה‬
‫וזקוקה לתשומת לב נוספת.‬
‫בעוד שעם בנים, אנחנו אומרים להם לצאת לשחק,‬
‫לריב, להיות קשוחים ולהפסיק לבכות.‬
‫בוא נקנח את האף ונייבש את העיניים.‬
‫לא תרצה שמייק ואימא שלו יראו אותך ככה.‬
‫- טסנים סולימאן, פסיכולוגית -‬
‫אני פסיכולוגית מזה כ־16 או 17 שנה.‬
‫עבדתי בבתי ספר. טיפלתי במשפחות.‬
‫לפני כחמש שנים התחלתי לטפל באופן פרטי.‬
‫הרגשתי שלא מספיק גברים פונים לטיפול.‬
‫אז כשניסיתי להבין,‬
‫"למה גברים לא פונים לטיפול?"‬
‫המחקר שלי הראה‬ ‫שקודם כול, מדובר בעניין העלות.‬
‫הביטוח לא מכסה זאת, או שאין להם ביטוח,‬ ‫או שהם לא יכולים להרשות לעצמם.‬
‫אני מניחה שזו סיבה מרכזית לכך‬ ‫שרבים נמנעים מלפנות לטיפול.‬
‫אבל עבור גברים שחורים קיים גם העניין של‬
‫"לפנות למערכת שלא מותאמת אליי."‬
‫וזה נכון.‬
‫זו איננה מערכת שבנויה לאנשים צבעוניים.‬
‫הייתי במפגש עם אדם צבעוני,‬
‫שהבנתי במהלכה, "זה פשוט לא יעבוד".‬
‫אני לא יכולה להתנסח ככה.‬
‫הדוגמה הטובה ביותר היא‬
‫אחת השאלות במסמכי המעקב למטופלים‬
‫שאומרת "האם אי פעם חווית טראומות?"‬
‫אחד הלקוחות השיב "לא"‬ ‫לאותה שאלה פעמיים ושלוש פעמים.‬
‫יום אחד, כשהוא ענה על שאלה,‬
‫הוא חשב לעצמו, "אני לא בטוח,‬ ‫זה היה לפני או אחרי שירו בי?"‬
‫ואני שאלתי, "רגע, אמרת שירו בך?‬
‫"אף פעם לא סיפרת לי שירו בך."‬
‫ואתה יודע מה הוא אמר? "לא שאלת".‬
‫אמרתי, "לא ייתכן שבמסמכי המעקב‬ ‫אוסיף 'האם אי פעם ירו בך?'‬
‫"כי הרי זו חוויה יחידה במינה."‬
‫והוא אמר, "זו לא חוויה כזו יחידה במינה.‬
‫"אני מכיר המון אנשים שירו בהם."‬
‫באותו רגע הבנתי‬
‫שאני צריכה לשנות את האופן‬ ‫שבו אני מפנה שאלות‬
‫או מבצעת הערכה.‬
‫ייתכן שכאשר אתה חי בסביבה‬
‫שבה האנושיות האישית שלך,‬
‫הביטחון והרווחה שלך תמיד מאוימים,‬
‫אתה חייב להפגין קשיחות.‬
‫אז להכיר בכך‬
‫שאתה חווה משבר או התמודדות נפשית…‬
‫זה לא יסתדר.‬
‫למדתי סמסטר וחצי בקולג'.‬ ‫אז אני מבין את הקטע של פרויד.‬
‫אני מבין את הרעיון שבטיפול.‬
‫אבל בעולם שלי זה לא מקובל.‬
‫האם אני יכול להיות מאושר יותר? כן. מי לא?‬
‫בתור פסיכיאטרית שמטפלת בגברים,‬ ‫אני יכולה לספר‬
‫שהרבה גברים חווים חרדה.‬
‫אני חושבת שהרבה גברים מרגישים נוח להודות‬
‫שהם חווים חרדה,‬ ‫הם מוכנים לדבר על חרדה חברתית,‬
‫או על הפרעת חרדה מוכללת,‬
‫או משהו כמו פחד מהידבקות במחלה.‬
‫זה משתנה. אני חושבת שיש שינוי עצום.‬
‫כולם מדברים על בריאות הנפש.‬ ‫למשל, שרלמיין דה גוד.‬
‫הכול עניין מנטלי. הכול מתחיל במחשבה.‬
‫כך שאם זה לא פועל טוב,‬ ‫שום דבר לא יפעל טוב.‬
‫למשל, ג'יי־זי.‬
‫כשאתה גדל, אתה מבין כמה מגוחכת‬
‫הסטיגמה שמשויכת לזה. כאילו,‬
‫"למה שלא תדבר עם מישהו על הבעיות שלך?"‬
‫זה עזר לנרמל את זה בעיני גברים.‬
‫הפרופיל הטיפוסי של מטופל‬
‫שעשוי לקבל מרשם לבנזודיאזפינים‬ ‫הולך ומתרחב.‬
‫כלומר, בעוד שלפני 30 שנה,‬ ‫המטופל הטיפוסי היה בעצם‬
‫אישה בגיל העמידה,‬
‫כיום אנחנו רואים קבוצות גיל צעירות יותר.‬
‫אנחנו רואים אנשים זקנים מאוד‬ ‫שלא רק שמקבלים מרשם לבנזודיאזפינים,‬
‫אלא גם ממשיכים לקבל‬ ‫את אותם מרשמים לתקופות ארוכות יותר.‬
‫ההכשרה לגבי השימוש בתרופות הללו‬
‫איננה טובה כמו שהיינו מצפים.‬
‫אלה תרופות שנועדו לנטילה לטווח קצר,‬
‫לא יותר מחודש בערך,‬
‫ולכן מדהים לגלות‬
‫שכל כך הרבה אנשים‬ ‫שהתחילו לקחת בנזודיאזפינים,‬
‫ממשיכים איתם לאורך שנים ואפילו עשורים.‬
‫כשחוויתי את התקף הפאניקה הראשון שלי,‬
‫ממש חשבתי שאני משתגעת.‬
‫כאילו, "צריך לכלוא אותי,‬ ‫כי אין לי מושג מה קורה".‬
‫הייתי בת 14 או 15.‬
‫טיילתי המון בילדותי ואהבתי לטוס.‬
‫אבל משום מה, ביום ההוא עמדנו להמריא,‬
‫ופתאום הרגשתי כאילו אני נמסה מבפנים.‬
‫לא הצלחתי לנשום.‬ ‫באמת חשבתי שאני עומדת למות.‬
‫ואחר כך היו כמה שנים רגועות לגמרי.‬
‫לפני ששנת הלימודים האחרונה התחילה,‬
‫זה היה בקיץ‬ ‫שלפני שנת הלימודים האחרונה בתיכון,‬
‫עבדתי ב"פנרה" בזמנו והייתי בקופה,‬
‫כך שתקשרתי עם אנשים, והתחלתי לבכות‬
‫מול זוג שנכנס לבית הקפה, והרגשתי מושפלת.‬
‫זה היה מביך מאוד.‬
‫אבל חשבתי, "אני לא מבינה מה קורה.‬
‫"הייתי כאן מאות פעמים.‬
‫"מה הבעיה שלי?"‬
‫זה הגיע לנקודה שבה‬ ‫לא הצלחתי להשלים משימות שגרתיות‬
‫בלי להתמוטט.‬
‫לא הצלחתי ללכת למכולת, לא הצלחתי לנהוג,‬
‫דברים פשוטים שבדרך כלל עושים בכל יום.‬
‫את מרגישה לכודה. מי רוצה להרגיש ככה?‬
‫כל אחד היה עושה הכול כדי לא להרגיש ככה.‬
‫אני ואבא שלי תמיד היינו דומים מאוד.‬
‫מעין שפה לא מדוברת שיש בינינו,‬
‫והוא חווה חרדה בחייו הבוגרים המוקדמים.‬
‫לכן הוא מייד זיהה את הסימנים.‬
‫הוא פשוט לא היה מוסמך לסייע לי.‬
‫למען האמת, לא ידעתי הרבה‬ ‫על תרופות פסיכיאטריות‬
‫כשהתחלתי את הטיפול.‬
‫אבל היא הזכירה תרופה מסוימת בשם "זולופט",‬
‫שבסוף לקחתי אותה, וממשיכה לקחת.‬
‫דיברנו על קסנקס רק כשהייתי צריכה לטוס שוב.‬
‫אמרתי לפסיכיאטרית שלי,‬ ‫"אין שום סיכוי בעולם שאטוס שוב".‬
‫אם צריך, אנהג שלושה ימים ברציפות.‬ ‫אני פשוט לא מוכנה.‬
‫ואז היא שאלה, "חשבת פעם לקחת קסנקס?"‬
‫כשנחתי, רציתי פשוט לעלות אל פסגת הר‬
‫ופשוט לצרוח מול כל העולם שהצלחתי.‬
‫לא בכיתי. לא היו לי קשיי נשימה.‬
‫לא חוויתי התקף פאניקה. הייתי בסדר גמור.‬
‫זה התחיל בנטילת קסנקס במצבים מסוימים,‬
‫ואז החלטתי לקחת אותו מדי יום‬
‫כי זה עזר לי.‬
‫אני זקוקה לשחרור הזה כדי לישון.‬
‫חשבתי עם עצמי,‬
‫אני בנקודה שבה‬ ‫אני כל כך מפגרת מאחורי בני גילי,‬
‫ביחס ליכולת שלהם פשוט לחיות.‬
‫אז למה שאשלים עם זה כשיש משהו שיכול לעזור?‬
‫בכל תרופה‬
‫אפשר לבחון את הסיכון לעומת התועלת, נכון?‬
‫כשמדובר בבנזודיאזפינים,‬
‫כשבוחנים את הסיכון לעומת התועלת,‬ ‫יש לבחון לא מעט דברים.‬
‫תופעת הלוואי השכיחה ביותר היא פשוט עייפות,‬
‫תחושת הרגיעה.‬
‫לכן נהוג לתת אותם כדי לסייע בבעיות שינה.‬
‫אתה חסר עכבות, מעט מבולבל, מעט ישנוני,‬
‫ייתכן שתקבל החלטות גרועות.‬
‫אף אחד לא רוצה לחלוק‬ ‫את הפרטים הקטנים שמופיעים‬
‫כשאתה נוטל תרופה.‬
‫כשנטלתי אותה, הכול נראה לי ממש מצחיק…‬
‫- החוויה שלי עם קסנקס -‬
‫כך שזה לא פעל לטובתי‬
‫כשהגעתי לריאיון, או משהו חשוב כזה,‬
‫כאשר אני צוחקת כל הזמן.‬
‫עבור חלק מהמטופלים,‬ ‫ההשפעה המרסנת היא למעשה הפוכה.‬
‫הם הופכים להיות יותר משוחררים,‬ ‫קלילים ומצחיקים.‬
‫אני פשוט מרגישה‬ ‫שאני מתרגשת, אני רגועה, ואני…‬
‫מוכנה לחגוג!‬
‫בנזודיאזפינים הם בעצם אלכוהול בצורת כדור.‬
‫אחת הבעיות עם הבנזודיאזפינים‬
‫היא שהם עלולים‬ ‫להשפיע לרעה על זיכרון לטווח קצר,‬
‫מבחינת שימור זיכרונות חדשים‬ ‫ושליפת זיכרונות,‬
‫הכול נעשה קצת מעורפל.‬
‫אני לא זוכרת כלום‬ ‫ממה שקרה אחרי שלקחתי את זה…‬
‫ברור שזה עלול להיות‬ ‫גרוע במיוחד אם את נוהגת.‬
‫כמה מהסיכונים לטווח ארוך‬ ‫של בנזודיאזפינים ידועים היטב.‬
‫אבל הנתונים לגבי התפתחות‬ ‫אלצהיימר ודמנציה הם די חדשים,‬
‫ועלו רק בשנים האחרונות.‬
‫זה סיכון משמעותי.‬
‫- סיכון מוגבר לדמנציה -‬
‫אתה נוטל סם הרגעה,‬ ‫לכן ככל שהשימוש במוח פוחת…‬
‫- פגיעה ברזרבות הקוגניטיביות -‬
‫חלק מתאי המוח עלולים למות,‬
‫מה שיוביל לירידה כוללת בפעילות המוח.‬
‫ישנה גם תופעת לוואי הרבה יותר פשוטה,‬
‫שאנחנו קוראים לה "סבילות".‬
‫סבילות פירושה שיש צורך במינונים‬ ‫הולכים וגדלים כדי להשיג את ההשפעה המבוקשת.‬
‫זה היה חלק עיקרי מארגז הכלים שלי.‬ ‫נשאתי איתי בנזודיאזפינים כל הזמן.‬
‫למעשה, עשיתי זאת במשך 30 שנה.‬
‫זה שינה את רמת החרדה הכוללת שלי,‬
‫כי ידעתי שתמיד יש לי את אותו "קליע קסם".‬
‫מצאתי מנגנון שעובד.‬
‫אני מסוגל להתמודד עם טיסות.‬ ‫אני מסוגל להתמודד עם דיבור מול קהל,‬
‫בזכות הקסנקס והקלונאזפאם שלי.‬
‫לפני כן, הייתי מבלה שבועות,‬ ‫אם לא חודשים, בחשש מפני הדברים האלה,‬
‫עם סיוטים עליהם, זיעה קרה. הכול נעלם.‬
‫כשחוויתי תקופה של חרדה,‬
‫הייתי במכוון לוקח מינון גבוה יותר,‬
‫ואז הייתי עולה לרמה גבוהה, ונופל בחזרה.‬
‫הרגשתי את זה. היו לי תסמינים גופניים.‬
‫לפעמים חשתי חרדה מוגברת,‬
‫וקולטן הגאבא שלי בעצם זעק, "איפה הקסנקס?"‬
‫הסיוטים שהתחלתי לחוות היו שונים.‬
‫חלמתי שאני צריך לדבר בפני קהל‬ ‫ואיבדתי את הקסנקס.‬
‫או שאני על מטוס, ופתאום אני מחוצה לו.‬
‫מרגע זה והלאה הייתי תלוי‬ ‫מבחינה פסיכולוגית בבנזודיאזפינים.‬
‫לא כל הבנזודיאזפינים זהים.‬
‫קסנקס, למשל, פועל מהר יותר‬ ‫מרוב הבנזודיאזפינים,‬
‫וההשפעה שלו חולפת מהר יותר‬ ‫מרוב הבנזודיאזפינים.‬
‫חומרים שמסוגלים להעניק תחושת חיזוק מיידית,‬
‫אבל מתפוגגים מהר ומותירים אותך‬ ‫בתחושת דיספוריה של השתוקקות,‬
‫נוטים להיות יותר ממכרים.‬
‫יש לי היסטוריה של התמכרות במשפחה,‬
‫לכן כל חיי התנגדתי נחרצות‬ ‫לנטילת חומרים כלשהם.‬
‫אני לא שותה, מעולם לא עישנתי,‬
‫מעולם לא הייתי מסטולה, כי חששתי‬
‫שאולי יש משהו במשפחה שלי‬
‫שמעודד התמכרויות.‬
‫כן.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אבל דיברנו על התחלה במינון נמוך מאוד.‬
‫דיברנו לגבי הדברים שיש לשים לב אליהם,‬
‫וכך הפחד שהיה לי בהתחלה,‬
‫שאצטרך להמשיך לעלות במינון, לא התממש.‬
‫הצלחתי לחוש הקלה גדולה‬ ‫בעזרת מינון די נמוך.‬
‫אני חושבת שבזכות פחד בריא מהתמכרות,‬
‫הצלחתי להטמיע בתוכי הבנה‬ ‫ש"תרופות הן כלי עבורי לפנות מרחב‬
‫"כדי שדברים שאינם קשורים בתרופות‬ ‫יעבדו כראוי בחיי."‬
‫אם משתמשים בהן בשיקול דעת‬ ‫ומדי פעם לטיפול בחרדה אקוטית,‬
‫כנראה שלא תהיה בעיה.‬
‫אבל אם נוטלים אותן מדי יום,‬ ‫כמה פעמים ביום,‬
‫הפסקה פתאומית של התרופות הללו‬ ‫תוביל לאי נוחות משמעותית.‬
‫ההשלכות עשויות להיות קשות.‬
‫אנשים עשויים להיות פסיכוטיים.‬ ‫עשויים להיות התקפי פרכוסים.‬
‫הם עשויים לפתח חרדה חריפה,‬ ‫נדודי שינה קשים.‬
‫ראיתי אפילו מקרים שבהם‬ ‫מצוקת הגמילה מבנזודיאזפינים‬
‫הובילה למחשבות אובדניות‬ ‫ואפילו לניסיונות התאבדות.‬
‫אילו מלכתחילה הייתי יודע מה יקרה,‬
‫לא הייתי לוקח את המרשם הראשון.‬
‫- ג'ון -‬
‫לעולם לא.‬
‫זו הייתה…‬
‫זו הייתה הטעות הגדולה בחיי.‬
‫עברתי לקולורדו כי אני אוהב טבע.‬
‫ואני אוהב סקי. אני אוהב טיפוס מצוקים.‬ ‫אני אוהב טיפוס הרים.‬
‫אני אוהב רפטינג ושיט בקיאקים.‬
‫למעשה, אני אוהב כל כך הרבה‬ ‫ענפי ספורט בסיכון גבוה ומעוררי ריגוש,‬
‫שאני תוהה‬
‫איך יכול להיות שאובחנתי בחרדה מלכתחילה?‬
‫היי, מתוקה. תראי לי מה עשית.‬
‫אז, דאדה.‬ ‫-כן?‬
‫זה עץ חג המולד.‬
‫כן. הוא גבוה.‬
‫זה איש השלג.‬
‫אני אוהב את זה, מתוקה.‬
‫אני חושב שהייתי על מיליגרם אחד‬ ‫של קסנקס בקולג', או חצי מיליגרם.‬
‫ובמהלך השנים המינון עלה בהדרגה‬ ‫למיליגרם אחד,‬
‫ואז שני מיליגרם, ולבסוף שלושה מיליגרם.‬
‫זה היה המינון שנשארתי בו‬
‫במשך 12 או 15 שנה.‬
‫ומעולם לא לקחתי‬ ‫יותר מהמינון היומי המדויק שלי.‬
‫בסביבות 2013,‬
‫אני זוכר שאמרתי לפסיכיאטר שלי‬ ‫שהחיים שלי מתנהלים נהדר.‬
‫קלי הייתה בהיריון עם הילד הראשון שלנו,‬ ‫ורציתי כל כך להיות אבא.‬
‫הוא הפחית את מינון הקסנקס‬ ‫משלושה מיליגרם לשניים וחצי מיליגרם.‬
‫ואז, בהפתעה מוחלטת,‬
‫התחלתי לחוות תסמינים גופניים מסתוריים.‬
‫הרגשתי שצלילים וריחות מפעילים עומס עליי.‬
‫התחלתי לחוש דפיקות לב.‬
‫הרגשתי כאילו העור על הזרועות שלי בוער.‬
‫שרירים התכווצו באופן אקראי.‬ ‫חוויתי ערפול מוחי נוראי.‬
‫והעייפות הפיזית הייתה‬ ‫אחד התסמינים הגרועים ביותר.‬
‫אשתי ואני התחלנו לדאוג יותר ויותר.‬
‫הרגשנו שמתרחש משהו רציני.‬
‫פניתי לראומטולוגים,‬
‫קרדיולוגים ונוירולוגים,‬
‫וכל מיני מומחים.‬
‫לבסוף, אחד הרופאים אמר,‬ ‫"נראה שבאמת כבר עברת אצל כולם".‬
‫הוא אמר, "אני אפנה אותך למאיו קליניק,‬
‫"כי הם הטובים מכולם."‬
‫כל המשפחה התלוותה אליי בטיסה למינסוטה.‬
‫- מאיו קליניק -‬
‫הנוירולוג במאיו אמר,‬ ‫"אני חושב שיש לך אנצפליטיס אוטואימונית.‬
‫"זו דלקת במוח, וניתן לטפל בה בקלות.‬
‫"זה לא יהיה נעים במיוחד.‬ ‫תצטרך לקבל עירויים דרך הווריד."‬
‫עברתי שמונה שבועות של עירויים,‬ ‫ולא הרגשתי שום שיפור.‬
‫למעשה, הרגשתי גרוע יותר.‬
‫במהלך המסע הזה התחלתי‬ ‫להעלות שאלות בפני הרופאים.‬
‫שאלתי מדי פעם,‬ ‫"יכול להיות שזה קשור לתרופות שאני נוטל?‬
‫"האם ייתכן שהתרופות גורמות לזה?"‬
‫התשובה תמיד הייתה,‬ ‫"לא, זה בטוח לא בגלל התרופות.‬
‫"זה בוודאות לא בגלל התרופות."‬
‫בשלב הזה, הפסיכיאטר שלי‬
‫החליף את הקסנקס שלקחתי בוואליום.‬
‫לא יודע, אולי זו הייתה אינטואיציה או…‬
‫אמרתי שאני לא יודע‬ ‫איך אני אמור להמשיך ככה,‬
‫"אז בבקשה, אני רוצה להיגמל מהתרופה."‬
‫בפברואר 2018‬
‫התעוררתי בבוקר ומשהו היה ממש לא בסדר.‬
‫שמעתי את הילדים למטה,‬
‫אבל רעש הילדים ששיחקו היה צורם מאוד.‬
‫העור שלי נשרף. החזה שלי בער.‬
‫פשוט לא יכולתי לסבול את זה יותר.‬ ‫יצאתי מהבית בסערה,‬
‫והתחלתי לנסוע במהירות ובפראות.‬
‫קול בראש שלי אמר, "אני חייב לברוח".‬
‫ראיתי גבעה בצד הדרך,‬
‫בגובה 90 מטר עם צוק בצידה.‬
‫ואני אמרתי,‬
‫"אני אטפס במעלה הגבעה הזאת ואקפוץ."‬
‫ותוך כדי שטיפסתי למעלה,‬ ‫ראיתי בדמיוני את הילדים שלי.‬
‫נפלתי על הברכיים,‬
‫ואמרתי, "ג'ון, זה לא מי שאתה".‬
‫"זה לא מי שאתה."‬
‫אשתי שמעה אותי מגיע הביתה וחיכתה לי בדלת.‬
‫הבטתי בה ואמרתי,‬
‫"זה בטח הוואליום."‬
‫אשתי חיפשה בגוגל "ואליום והתאבדות",‬
‫"תסמיני גמילה מוואליום",‬ ‫"תסמיני גמילה מקסנקס".‬
‫למרבה הצער, המטופלים עצמם,‬ ‫ולא אנשי הרפואה,‬
‫הם אלה שזיהו לראשונה‬ ‫את הבעיות שמשויכות לשימוש בבנזודיאזפינים,‬
‫כולל תלות, סבילות ותסמיני גמילה.‬
‫המידע הזה הופיע בשנות השבעים וזוהה‬
‫על ידי ד"ר הת'ר אשטון, שהייתה פסיכיאטרית‬
‫שניהלה מרפאת גמילה‬ ‫מבנזודיאזפינים בבריטניה.‬
‫קיים העדר הכשרה מספקת בפרמקולוגיה קלינית‬
‫- ד"ר הת'ר אשטון, פסיכו־פרמקולוגית -‬
‫ובניהול תהליכי גמילה מתרופות.‬
‫הקשבה למטופלים הפכה להיות מיומנות נדירה,‬
‫וגם רופאים סונוורו מהתפיסה‬
‫שתרופות הם האמצעי לריפוי מחלות נפש.‬
‫היא כתבה אמנה שלמה שנקראת "מדריך אשטון",‬
‫שאפשר למצוא באינטרנט. זה מסמך נהדר.‬
‫פתאום נתקלנו ב"מדריך אשטון".‬
‫- בנזודיאזפינים‬ ‫אופן הפעולה ותהליך גמילה -‬
‫- תחושת בעירה -‬
‫- התקפי עוויתות ורעד -‬
‫תוארו בו כל התסמינים‬ ‫שתיארתי בפני כל הרופאים,‬
‫בזה אחר זה.‬
‫- רגישות לגירויים חושי ומוטורי -‬
‫אשתי ואני הבטנו זה בזה…‬
‫"איך זה ייתכן?"‬
‫הלכנו ל־32 רופאים שונים,‬ ‫ואף אחד מהם לא הצליח להבין‬
‫שכאשר ירדתי במינון הבנזודיאזפינים,‬ ‫חוויתי תסמיני גמילה מהם.‬
‫יהיו מטופלים שלא יחוו בעיות,‬
‫ואחרים יהיו רגישים‬ ‫אפילו להפחתה קלה במינון.‬
‫זה תקף במיוחד בקרב אנשים מבוגרים.‬ ‫ככל שאנו מתבגרים, המוח נעשה פחות גמיש.‬
‫אז ברגע שאנשים חוצים את גיל 50‬
‫והם נוטלים בנזודיאזפינים כבר עשורים,‬ ‫יהיה להם קשה מאוד להיגמל מהם.‬
‫מעט מדי אנשים מודעים לסכנות האפשריות.‬
‫מעט מדי רופאים מודעים לסכנות האלה.‬
‫זו עובדה שעדיין מפתיעה בעיניי.‬
‫אלה כלים שימושיים.‬ ‫אני שמחה מאוד שהם עומדים לרשותי.‬
‫אני אסירת תודה לאנשים שהמציאו אותם.‬
‫הבעיה היא שאנחנו משתמשים בהם‬ ‫לעתים קרובות מדי,‬
‫ומשתמשים בהם לאורך תקופות ארוכות מדי.‬
‫כשבוחנים את כל גורמי הסיכון להתמכרות,‬
‫אחד החשובים ביותר הוא הגישה הקלה לתרופה.‬
‫אנחנו חיים בעידן‬ ‫של רישום יתר ועודף של תרופות,‬
‫כלומר הסיכוי גבוה יותר‬ ‫שמטופלים ינסו אותם ויתמכרו אליהם.‬
‫אני פסיכיאטרית עוד משנות התשעים,‬ ‫ובזמנו, אם מישהו היה פונה אליי‬
‫ומציג תסמיני חרדה או דיכאון,‬
‫הייתי צריכה להסביר, "יש לך דיכאון".‬
‫או "זה התקף פאניקה".‬
‫ובביקור הראשון או השני‬ ‫הייתי צריכה להקדיש זמן‬
‫בהפרכת הסטיגמה שנלווית לנטילת תרופות.‬
‫מאז 1997, כשמנהל המזון והתרופות קבע‬
‫שחברות התרופות יכולות לפרסם ישירות לאנשים.‬
‫אי אפשר סתם להיפטר מדיכאון קליני.‬
‫אף אחד לא יכול, כי זו מחלה אמיתית.‬
‫אתם עשויים לחוש חרדה. לא מצליחים לישון.‬
‫אנחנו יודעים איך חרדה חברתית יכולה להרגיש.‬
‫ייתכן שהאשמה היא בחוסר איזון כימי.‬
‫תוכלו לקבל את חייכם בחזרה.‬
‫החיים יכולים להרגיש שוב כמו חיים.‬
‫אני כבר לא צריכה לחנך,‬ ‫להפריך סטיגמות או להדריך,‬
‫כי אנשים פונים אליי ושואלים,‬ ‫"כדאי שאקח וולבוטרין או אפקסור?"‬
‫או "מדריכת הפילאטיס שלי לוקחת פארוקסטין,‬
‫"אבל השיננית שלי אמרה‬ ‫שלוסטרל טובה יותר, מה ההבדל?"‬
‫לא הייתה הקפדה על ניהול מעקב.‬
‫"איך אתה מרגיש? מה קורה כאן למעלה?‬
‫"מה המצב הרגשי שלך?"‬
‫זה התנהל ממש כמו ביצוע עסקה.‬
‫הרפואה נעשתה מתועשת עד כדי כך‬
‫שרופאים מתפקדים כמו עובדים על פס ייצור.‬
‫ואחריו, כל הפסיכיאטרים שלי‬ ‫התנהלו כאילו הם מבצעים עסקה.‬
‫מצאתי פסיכיאטרים שהיו כאלה, כי חשבתי,‬
‫"אני לא רוצה להסביר על הרגשות שלי.‬ ‫אני לא רוצה לדבר על זה."‬
‫מופעל לחץ עצום על רופאים‬ ‫לבדוק מטופלים במהירות,‬
‫לקבל אותם לביקורים קצרים, לרשום כדורים,‬
‫כי זה שהביטוח הרפואי מכסה.‬
‫רופא אחד שאל אותי,‬ ‫"תוכל לספר לי על הילדות שלך בטקסס?"‬
‫אמרתי, "אני לא רוצה.‬ ‫בוא נגיע לחלק עם המרשם".‬
‫עכשיו אנחנו שואלים מטופלים‬ ‫אם הם מרוצים מהשירות שקיבלו.‬
‫רופאים להוטים מאוד לקבל דירוג גבוה‬
‫כי ההתקדמות המקצועית שלהם‬ ‫תלויה בציון שהם מקבלים בסקרים הללו.‬
‫לכן טבעי שבעקבות כל התמריצים‬ ‫הבלתי נראים האלה,‬
‫הרופאים יכתבו מה שהמטופלים רוצים.‬
‫הבעיה השנייה היא שבטווח הקצר,‬ ‫החומרים האלה באמת עובדים.‬
‫פניתי לטיפול כשהייתי בת 13 בניו־המפשייר.‬
‫- שרה סילברמן, קומיקאית -‬
‫כבר ביום הראשון…‬
‫ביום הראשון שהגעתי לשם,‬ ‫זה היה בערך ב־1984,‬
‫הוא אמר, "אני אתן לך מרשם.‬
‫"בכל פעם שתהיי עצובה, קחי אחד מאלה."‬
‫זה היה קסנקס.‬
‫צריך להיזהר. אני לא רוצה לעשות דמוניזציה‬ ‫לכל הבנזודיאזפינים או לכל התרופות.‬
‫אבל מה שברור לי זה שכמו אופיואידים,‬ ‫קיים רישום יתר שלהם.‬
‫שניהם משככי כאבים.‬
‫האחד משכך כאב רגשי, והשני משכך כאב פיזי.‬
‫- אומת הפרוזאק היא כעת‬ ‫ארצות הברית של קסנקס -‬
‫יש משבר קסנקס ענקי בהמון קהילות.‬
‫אנחנו בעיצומה של מגפת תרופות מרשם.‬
‫הרבה אנשים נוטים לחשוב‬ ‫שזה היה רק סביב אופיואידים,‬
‫אבל זה לא היה המקרה.‬
‫הראפר ליל־קסן,‬ ‫קיצור של קסנקס, הוא אחד מיותר מ־50 אמנים‬
‫שמזכירים קסנקס במוזיקה שלהם.‬
‫בטח לקחתי…‬
‫- ליל־קסן, ראפר -‬
‫שנים עשר מיליגרם עד 14 מיליגרם ביום.‬
‫ואו.‬
‫זה היה ממש רע.‬
‫"אני שומע קולות בראשי‬
‫"הם אומרים לי להפסיק‬
‫"מצאתי קסנקס במיטה שלי‬
‫"לקחתי את החרא הזה וחזרתי לישון…"‬
‫חרב הפיפיות של הכרה בכאב או בחרדה,‬
‫או מה שזה לא יהיה,‬ ‫בלי להציג אותם באור זוהר.‬
‫זו חרב פיפיות חדה מאוד.‬ ‫קל כל כך לוותר על השליטה העצמית.‬
‫אנחנו לא מעניקים לצעירים‬ ‫מספיק כלים כדי לעשות זאת.‬
‫תוך זמן קצר בובי חיקה את האלילים שלו‬
‫ובלע את הכדור הראשון שלו בכיתה י'.‬
‫התמכרתי כבר אחרי הכדור הראשון.‬
‫שיחת טלפון אחת או הודעת טקסט אחת‬ ‫הספיקו כדי להשיג את זה.‬
‫כל סוג של כדור.‬
‫הרשתות החברתיות הפכו לכלי מרכזי‬ ‫לקניית הכדורים הללו באינטרנט.‬
‫למעשה, זה יכול לשמש כסוחר התרופות שלך.‬
‫בכמה הקלדות אפשר להשיג קסנקס בקלות.‬
‫הכדורים האלה נמצאים בכל מקום.‬
‫מצאתי חשבון שיש בו 104 סוחרים‬
‫שמשתמשים בסנאפצ'ט,‬
‫ואפשר ליצור איתם קשר רק באמצעות הקלדת שמם.‬
‫זה בעצם ספרייה של סוחרים בתרופות.‬
‫כיום יש אנשים שמנהלים מעבדות בלתי חוקיות‬
‫שמייצרות גרסאות עוצמתיות במיוחד‬ ‫של בנזודיאזפינים.‬
‫מידע חדש על סם קטלני.‬
‫זהו כדור לבן קטן שנועד להיראות‬ ‫כמו התרופה לטיפול בחרדה, קסנקס.‬
‫אבל הוא מעורבב עם אופיואיד חזק ביותר‬
‫שנקרא "פנטניל".‬
‫אנשים יכולים לקנות‬ ‫מכונה ליצירת כדורים באינטרנט.‬
‫הם יכולים לקנות צבעים לכדורים.‬
‫כאן שמים את הפנטניל עם חומר דילול,‬
‫ואז כשמסובבים את הגלגל…‬
‫הטבלייה נוצרת.‬
‫אם קנית שני כדורים מסוחר התרופות שלך,‬
‫ייתכן שבאחד מהם‬ ‫יהיה קצת יותר פנטניל מאשר בשני.‬
‫וזה יהיה הכדור שיהרוג אותך.‬
‫הכדורים שמגיעים ממקסיקו‬ ‫מיוצרים באופן מקצועי.‬
‫אי אפשר להבדיל.‬ ‫הצבע מושלם, הסימונים מתאימים,‬
‫ומרקם הכדור…‬
‫הם נראים בדיוק כמו הדבר האמיתי. מפחיד.‬
‫לורה ברמן, פסיכותרפיסטית מפורסמת,‬ ‫חשפה שבנה בן העשרה מת‬
‫ביום ראשון כתוצאה ממנת יתר.‬
‫אמרת שאת סבורה‬ ‫שמדובר בפנטניל שעורבב עם משהו.‬
‫האם הוא נטל את הכדורים האלה‬ ‫עקב איזשהו כאב שהוא סבל ממנו?‬
‫אתם חושבים שהוא ידע מה הוא לוקח?‬ ‫-לא.‬
‫בעשר השנים האחרונות אנחנו מבחינים‬
‫שברוב מקרי נטילת מנת יתר‬ ‫לא מדובר בחומר יחיד.‬
‫זה לרוב שילוב של תרופות שונות.‬
‫בנזודיאזפינים אינם מסוכנים מאוד‬ ‫כשלוקחים רק אותם במינון גבוה,‬
‫אך כשמשלבים אותם עם אופיואידים,‬
‫למעשה מתקבל חומר הרדמה מסוכן מאוד.‬
‫כי אז מקבלים השפעה מדכאת כפולה.‬
‫אתה עלול לחוות אירוע לבבי.‬ ‫אתה עלול למות. אתה עלול להפסיק לנשום.‬
‫הוא היה רק בן 21.‬
‫כוכב היוטיוב פופולרי והראפר החדש והמבטיח,‬
‫ליל פיפ, מת אמש.‬
‫בחדשות מתפרסמים המון מקרי מוות‬
‫שקשורים למשככי כאבים או בנזודיאזפינים.‬
‫הם נאבקים בתוך אותה סערה מושלמת‬
‫של כאב וחרדה,‬ ‫והצורך להקהות אותם ולשרוד איכשהו.‬
‫- הכפלה במספר מקרי מוות ממנת יתר -‬
‫הבטתי במראה, וזה היה הרגע שבו הבנתי‬
‫שאם אמשיך לעשות את זה, אמות בקרוב.‬
‫אז פשוט הפסקתי, בבת אחת.‬
‫חוויתי כמה התקפים אפילפטיים,‬
‫ואושפזתי בבית חולים.‬
‫אחרי ניסיונות רבים, קסן סיפר לנו שהוא נקי.‬
‫רציתי להקים תנועה בשם "קסנרכיה",‬
‫שפשוט תצא נגד שימוש בקסנקס,‬
‫וזה בעצם מה שאני מנסה לקדם.‬
‫אנחנו צריכים לראות באחרים ובעצמנו אחראים…‬
‫- ויק מנסה, ראפר -‬
‫להאדרת תרבות הסמים, ללא ספק.‬
‫"אל תיתן לי קסני עכשיו, או לעולם לא…"‬
‫לא אהבתי כשאנשים שגדלתי איתם ואהבתי‬
‫הפכו לאנשים שהם לא היו באמת.‬
‫מוזר לראות את זה,‬ ‫ואני לא רוצה שאנשים ימותו יותר.‬
‫אני לא רוצה שאנשים ימותו.‬
‫ילדים הם תמרור האזהרה שלנו כיום.‬
‫אין ספק שהם מראים לנו‬ ‫שהעולם שלנו לא מתנהל כראוי.‬
‫כמחצית מהפעילות במרפאה שלי‬ ‫מתמקדת בביטול מרשמים,‬
‫כלומר יותר ויותר מטופלים פונים‬
‫או הופנו לצורך קבלת סיוע בגמילה‬ ‫מאופיואידים, מבנזודיאזפינים או משניהם.‬
‫זה מבלבל גם את המטופלים,‬
‫כי מטופלים שתלויים בתרופות,‬
‫שלוקחים אותן תקופה ארוכה,‬ ‫לא מסוגלים לדמיין חיים בלעדיהן.‬
‫ייתכן אפילו שהם עדיין חווים חרדה,‬
‫או שמצבם לא טוב,‬
‫אבל הם פשוט לא יכולים לתפקד ללא תרופות.‬
‫רעיון הגמילה מפחיד אותם מאוד.‬
‫אלה למעשה תסמיני הגמילה.‬
‫כך באים לידי ביטוי סבילות ותסמיני גמילה.‬
‫טוב שלמדתי כימיה בקולג'.‬
‫זה לא משהו שכל רופא ילמד אותך לעשות.‬
‫זה נקרא גמילה נוזלית במינון מינורי.‬
‫זה מאפשר להפחית את המינון‬
‫בחלקיק קטנטן מדי יום.‬
‫אם תעשה את זה בקצב מהיר מדי,‬
‫אתה עלול למצוא את עצמך‬ ‫במצב של אימה מוחלטת.‬
‫הכימיקלים האלה חזקים כל כך,‬
‫שגם לגמילה איטית כזאת יידרשו שנים.‬
‫- מפגש פסי רכבת -‬
‫מקו המרכז לקצה המסילה?‬
‫מאה חמישים וחמש ס"מ.‬ ‫-מאה חמישים וחמש.‬
‫תודיעי לי כשתהיי מוכנה למספר אחת.‬
‫טוב, לך על זה.‬
‫טוב, כאן מדובר ב־76 ס"מ.‬
‫שבעים ושישה.‬
‫אני עובדת עבור מדינת מישיגן,‬
‫ובמסגרת התוכנית שבה אני עובדת,‬ ‫אהיה מהנדסת אזרחית.‬
‫אני עובדת בה כבר שלוש שנים,‬ ‫וזו עבודה לגדולים.‬
‫התחלתי מייד כשמלאו לי 18.‬
‫הרגיש טוב שאנשים סומכים עליי‬ ‫בדברים מסוימים.‬
‫כמובן שזה מלחיץ,‬
‫אבל זו מידת לחץ מספיקה בדיוק‬ ‫כדי להמריץ אותי להשלים את העבודה.‬
‫זה לא היה לחץ ששיתק אותי.‬
‫רוב האנשים שמתנגדים בחריפות קסנקס‬
‫מסתמכים על השימוש בו שאיננו רפואי.‬
‫כשאני רואה אנשים שמשתמשים בתרופה‬
‫בצורה הלא נכונה,‬
‫אני חושבת שהלוואי שהם היו יודעים‬ ‫כמה היא מועילה לאנשים שבאמת זקוקים לה.‬
‫אני לוקחת מיליגרם אחד מדי יום,‬
‫זה היה המינון ההתחלתי שלי, ונשאר כך מאז.‬
‫זה יכול להיות ממכר, אבל לא במקרה שלי.‬
‫אבל מבחינה פסיכולוגית, זה כן.‬
‫כי תמיד אחשוב,‬ ‫"אם לא יהיה לי את זה, מה אעשה?"‬
‫קל להיות תלוי לחלוטין בתרופה,‬
‫ואני לא…‬
‫גם כשמדובר בתרופה מועילה, זו מחשבה מפחידה.‬
‫מה אם ייגמר לי? מה אם מישהו ייקח את זה?‬
‫או מה אם אשכח? מה אז אעשה?‬
‫והמחשבה הזאת מפחידה אותי מאוד.‬
‫תרופות יכולות להיות חשובות ביותר לאנשים,‬ ‫ואני לא מעוניינת להמעיט‬
‫בחשיבות שיש להן‬
‫בהענקת סיוע לאנשים להתמודד עם חרדה משתקת.‬
‫הן מחזירות אותנו למצב הבסיס שלנו,‬
‫מאפשרות לנו לחזור להיות עצמנו,‬
‫אבל אם לא קיבלנו טיפול חלופי,‬ ‫ברגע שנפסיק לקחת אותן‬
‫החרדה תתעורר שוב.‬
‫כשאימא שלי חלתה,‬ ‫גילינו שמדובר בסרטן מעי גס מתקדם.‬
‫רצתי לשדה התעופה.‬
‫אני, אבא שלי ואחותי גרנו בבוסטון.‬
‫בכל פעם שעזבתי, חשבתי, "זו הפעם האחרונה?"‬
‫והמחשבות האלה המשיכו,‬
‫ואז חוויתי את התקף הפאניקה הראשון.‬
‫זה קרה כשהייתי צריך להיות בעבודה.‬
‫הייתי אמור להעביר מצגת,‬ ‫ופשוט חוויתי התמוטטות מוחלטת‬
‫ומצאתי את עצמי בשירותי המשרד,‬
‫מתקשה לנשום וחושב שאני עומד לחטוף התקף לב.‬
‫חשבתי, "זה ה… אלוהים אדירים".‬
‫מסוג הדברים שאתה לא מצליח‬ ‫לחלץ את עצמך ממנו.‬
‫לפני שאימי מתה, היא כתבה מכתב.‬
‫היא כתבה מכתב לכל אחד מאיתנו,‬ ‫לאחי, לאחותי, לי ולאבא שלי.‬
‫במכתב שלי היא כתבה,‬ ‫"סליחה שציפיתי ממך להיות טיפוס מסוים,‬
‫"ואני מצטערת שגרמתי לך להרגיש‬ ‫כאילו אתה צריך להיות מישהו‬
‫"שלא התכוונת להיות."‬
‫וכשקראתי את זה, בכיתי,‬
‫כי הבנתי מה גרם לי לחוש מתח וחרדה‬
‫לאורך זמן רב כל כך.‬
‫הרי ציפו ממני להתנהל בצורה מסוימת.‬
‫"לא מצפים שתהיה ראוותני‬ ‫כפי שאתה רוצה להיות".‬
‫"אתה לא לבן, אז למה אתה מדבר ככה?‬
‫"מצפים ממך שתדבר ככה,‬ ‫מצפים ממך למשהו אחר."‬
‫אימא שלי מתה באוגוסט,‬
‫וזו הייתה הנקודה שבה‬
‫הכול התפרץ החוצה.‬
‫התחושה היא,‬
‫"יש לי את עצמי, ואני צריך לפענח את זה."‬
‫ואז הבנתי, "אני צריך טיפול".‬
‫כשמבינים שיש דברים שמעוררים בנו חרדה,‬
‫והם לא נעלמים,‬
‫חשוב מאוד לזכור את היסודות.‬
‫קודם כול, לנשום.‬
‫לצבור מספיק שעות שינה.‬
‫אני ממש מעודדת אנשים לישון המון.‬
‫לעשות פעילות גופנית.‬
‫ולצאת החוצה כמה שיותר.‬
‫לעשות פעילות גופנית, חשיפה לאור השמש.‬
‫פעילויות כמו יוגה או מדיטציה.‬
‫מדיטציה עזרה לי מאוד.‬
‫אנחנו יודעים שיצירת מצב ביולוגי של רגיעה‬
‫יכולה להחליש חוויות של חרדה.‬
‫הרי בלתי אפשר להיות רגוע וחרד‬ ‫בעת ובעונה אחת.‬
‫יש תרופות אחרות שלא יוצרות תלות כזו.‬
‫מעכבי קליטה חוזרת בררניים של סרוטונין‬
‫אינם מקלים על חרדה בן רגע,‬
‫אבל הם מפחיתים מעוצמת החרדה הכוללת‬
‫כדי להגביר את הסבירות‬ ‫שהתקפי פאניקה לא יתרחשו.‬
‫אני עובדת כפסיכיאטרית בניו יורק,‬
‫וכמובן שאני נותנת מרשמים לנוגדי דיכאון,‬
‫ולתרופות נגד חרדה.‬
‫אבל אני מדברת עם המטופלים‬ ‫גם על תרופות מבוססות קנביס‬
‫שיכולות לסייע מאוד במקרי חרדה.‬
‫- שמן קנבידיול -‬
‫- קנביג'רול, קנבינול שינה -‬
‫זה לא הופך אותך לחסר עכבות או מעורפל.‬
‫במידה רבה אתה מצליח לשמור על צלילות הדעת,‬
‫וגם מסוגל להתמודד עם מתח‬ ‫במידה קצת יותר טובה.‬
‫יש לנו ידע רב אודות הטיפול בבעיות הללו,‬
‫ושיטת הטיפול המוצלחות ביותר על פי עדויות,‬
‫הן שיטות הטיפול הקוגניטיבי־התנהגותי.‬
‫הטכניקות נוטות להתמקד‬ ‫בדפוסים קבועים של חשיבה,‬
‫של התנהגות, ושל הבחירות שלנו.‬
‫אני חושבת שהן גם מייצרות דפוס חשיבה חדש‬
‫אודות האופן בו אנחנו רואים את המצוקה שלנו.‬
‫טיפול מאפשר לך ליצור שכבה נוספת,‬ ‫מעין קול קטן שאומר לך,‬
‫"זה בסדר, את חווה את הרגשות שלך כרגע.‬ ‫זה בסדר לחוות רגשות.‬
‫"רגשות הן לא עובדות, מחשבות הן לא עובדות.‬
‫"כל שאת צריכה הוא לצלוח את היום,‬
‫"ואז מחר יגיע,‬
‫"ובסופו של דבר יגיעו מספיק ימים‬ ‫שיאפשרו לך לא להרגיש את זה יותר."‬
‫זה בדיוק מספיק כדי לאפשר לך‬ ‫להחזיק מעמד ולהמשיך.‬
‫כי בסופו של דבר, כשאת חווה‬
‫תקופות קשות כל כך,‬ ‫את פשוט צריכה להחזיק מעמד ולהמשיך.‬
‫כפי שהיה כל כך ברור במהלך המגפה,‬
‫הקשר החברתי הוא אחד הדרכים היעילות ביותר‬
‫להפחית חרדה.‬
‫בדידות היא אחת הסכנות הגדולות ביותר‬
‫לא רק לבריאות הנפש, אלא גם לבריאות הפיזית.‬
‫חוויתי גירושים השנה,‬
‫ובעקבות הגילויים שהביאו לסיום הנישואים,‬
‫בשילוב הצורך להתחיל את חיי מנקודת הפתיחה,‬
‫מצאתי את עצמי שוב במעגל דיכאון וחרדה.‬
‫לא סיפרתי לאימא שלי.‬
‫לא סיפרתי לחברותיי הטובות ביותר‬ ‫על מה שקרה בנישואים שלי.‬
‫העדפתי להתמקד במדיטציה וכתיבה ביומן,‬
‫ואמרתי לעצמי שאלך לטיפול,‬
‫ופשוט אעשה את כל הדברים‬ ‫שאני יכולה כדי להתמודד עם זה,‬
‫בעוד שהדבר שהייתי זקוקה לו באמת‬ ‫היה להישען על הנשים בחיי‬
‫שאהבו אותי מספיק כדי לעזור לי לעבור את זה.‬
‫כשאנחנו מוצאים חיבור אותנטי עם מישהו אחר,‬
‫אפשר פשוט לשכוח מכל מה שאמרתי,‬ ‫כי זה כנראה הדבר המועיל מכולם.‬
‫אבל האמת היא שכאשר ישנן‬ ‫תגובות נורמליות לסביבות חריגות,‬
‫אין צורך להזכיר עניין של מחלה.‬
‫במובנים מסוימים,‬
‫במקום לתקן את העולם שלנו‬ ‫ואת הבעיות האמיתיות שבו,‬
‫אנחנו משתמשים בתרופות פסיכואקטיביות‬
‫כדי שאנשים יוכלו לקבל‬
‫את העולם השבור שאנחנו מציעים להם.‬
‫ההתפטרות הגדולה.‬
‫כך מומחים מכנים‬ ‫את הטרנד הגובר של התפטרות מהעבודה‬
‫או פשוט שינוי קריירה.‬
‫יותר אמריקאים יוצאים לגמלאות.‬
‫הקריאה לקיצור שבוע העבודה לארבעה ימים‬
‫תופסת תאוצה ברחבי העולם.‬
‫ניכר שהמגפה שינתה‬
‫את האופן שבו אמריקאים רוצים לעבוד,‬ ‫ואת אופי העבודה שהם מוכנים לעסוק בה.‬
‫אנחנו בונים תנועה שתיתן מענה‬ ‫לבעיית בריאות הנפש באמריקה.‬
‫אנחנו רוצים לבנות חברה‬ ‫שבה אף אדם לא ירגיש בודד‬
‫ומבויש בשל קשייו.‬
‫אנחנו רוצים לבנות עולם‬ ‫שבו כל מי שזקוק לעזרה יוכל לקבל אותה.‬
‫אנחנו לא רוצים רק להגיב למחלות נפש.‬
‫אנחנו רוצים לנקוט ביוזמה למען בריאות הנפש.‬
‫דורות חדשים של ספורטאים,‬
‫כולל סימון ביילס ונאומי אוסקה,‬ ‫מדברים בגלוי אודות בריאות הנפש.‬
‫אנחנו מתמודדות עם הדברים שלנו, וזה לא קל.‬
‫את לא מבינה לכמה אנשים את עוזרת,‬
‫אפילו כשאת יושבת כאן ברגע הקשה הזה.‬
‫לבריאות הנפש יש קשר לכל מה שאנחנו עושים,‬
‫לכל מה שאנחנו חיים ונושמים,‬
‫ומבינים בחיינו,‬
‫גם כאשר אנחנו חווים‬ ‫דברים חיוביים או שליליים מבחינתנו, נכון?‬
‫בריאות הנפש היא הכול.‬
‫אלוהים. אני לא עומדת בזה,‬ ‫אני צריכה להירגע. הוא כותב,‬
‫"תודה שהענקת מרחב בטוח לאנשים כמוני".‬
‫זה מרגש כל כך.‬
‫הוא כזה מתוק.‬
‫זה התחיל בפוסט באינסטגרם שאמר,‬ ‫"טיפול בחינם לגברים שחורים".‬
‫חשבתי שיהיה קשה‬ ‫לגרום לגברים שחורים לבוא לטיפול,‬
‫בהתאם למה שהתקשורת וכולם גרמו לי לחשוב,‬
‫וזה לא מה שקרה. למעשה, זה עבד הפוך,‬
‫כי כשפרסמנו את הקריאה‬ ‫לגבי טיפול בחינם לגברים שחורים,‬
‫כבר ביומיים הראשונים היו לנו‬ ‫50 גברים שאמרו, "אני רוצה טיפול בחינם".‬
‫ואז הבנו, "רגע, לא חשבנו על זה עד הסוף".‬
‫הענקנו להם שמונה מפגשים בחינם.‬
‫כרגע, 75 אחוז מהם ממשיכים לבוא לטיפול‬
‫גם כאשר הוא כבר לא בחינם.‬
‫זה כאילו שאנחנו מציעים להם לגימה של מים,‬
‫ואותה לגימה גורמת להם להבין,‬
‫"לא ידעתי שאני צמא כל כך". נכון?‬
‫אז עכשיו, אפילו כשלקחנו מהם את המים,‬
‫הם חושבים "בעצם, יודעת מה?"‬ ‫אולי נכתוב את זה על חולצה.‬
‫כבר זמן מה אני משוחחת עם המטופלים שלי‬
‫על רעיון של זרימה.‬
‫שאתה יכול לאבד את עצמך‬ ‫תוך כדי עשיית דבר מה,‬
‫וזה יכול להיות כל דבר.‬
‫לא משנה מה אתה עושה,‬
‫אתה משקיע את עצמך לחלוטין בעשייה,‬ ‫מאבד את עצמך בתוך העשייה,‬
‫וכך יש משהו אחר גדול ממך.‬
‫לפני 12 שנים ביקרנו בחוות סוסים‬
‫שהיה בה בית מחסה לסוסים שניצלו מהתעללות.‬
‫אני חושבת שהם הגיעו ל־60 סוסים‬
‫שרובם הגיעו מרקע קשה כזה או אחר.‬
‫ואז גילינו שהם מחפשים מתנדבים.‬
‫חשבתי, "בסדר, באמצע מגפה‬
‫"כשמכוני הכושר סגורים,‬ ‫אנחנו לא אוכלים בחוץ,‬
‫"לא יכולים לעשות דבר‬ ‫ולא יכולים להתרועע בחברה,‬
‫"אולי עבודת התנדבות בחוץ‬ ‫יכולה להיות דבר מועיל."‬
‫המתנדבים מגיעים ומנקים את החצרות,‬
‫מסרקים את הסוסים ומוציאים אותם לטיולים.‬
‫האפשרות לשהות בחוץ,‬ ‫לעבוד פיזית למען מטרה טובה,‬
‫להתחבר מחדש לבעלי חיים,‬
‫הכול פשוט התאים באופן מושלם.‬
‫לצאת מהבית, לצאת מעצמי,‬
‫לעשות קצת עבודה פיזית‬
‫ולשאוף קצת אוויר צח.‬
‫כשיש לך יום רע, אבל יוצא לך לחבק סוס‬
‫זה דבר נפלא.‬
‫הזדקקתי לגירוי נוסף‬ ‫שאוכל להתמקד בו מעבר לעצמי,‬
‫לכן התחלתי לעסוק בסידור פרחים.‬
‫יש משהו שליו מאוד בתהליך הזה עבורי,‬
‫החל ממעבר על כל סוגי הפרחים,‬
‫להביט בפרחים ובצבעים,‬ ‫כשכל דבר בעצם כרוך במגע ובמישוש.‬
‫הבנתי שאני צריך דברים שניתן למשש אותם‬
‫כדי להתמודד ולהרגיע את עצמי.‬
‫חלק גדול מהחרדה שלי נעוץ בהרגשה‬
‫שהמעשים שלי לא ישיגו דבר,‬
‫או שהם שגויים.‬
‫הפעולות שמעניקות לי שלווה‬ ‫הן אלה שאני אומר לגביהן,‬
‫"אני עושה את זה למען עצמי."‬
‫כלומר אף אחד לא יביט‬ ‫ויבחן את זה או יעביר ביקורת.‬
‫ציפיות.‬
‫נושאות המון משקל,‬
‫וכשאתה מצליח להניח להן אפילו במעט,‬
‫זה משרה תחושה משחררת.‬
‫זה לא נראה טוב. כן, הכול ניסוי וטעייה.‬
‫חרדה היא הוליסטית,‬
‫והמסר שהיא מוסרת‬ ‫הוא שהנפש והגוף הם יחידה אחת.‬
‫זו באמת התובנה שהחרדה מעניקה לנו,‬
‫שהגוף והנפש שלנו משרתים זה את זה,‬
‫ופועלים באופן הדדי.‬
‫הבעיה בנטילת קסנקס בכל פעם שחווים חרדה,‬
‫הוא שזה לא מאפשר לפתח את אותה עמידות נפשית‬
‫שאנחנו זקוקים לה כדי להתמודד מול החרדה.‬
‫מכיוון שכאשר אנחנו מדכאים את חווית החרדה,‬
‫אנחנו מחמיצים הזדמנות ללמוד‬ ‫כיצד להתמודד איתה בעצמנו.‬
‫זה המחיר שמשלמים בעת שימוש בבנזודיאזפינים.‬
‫הייתי אומרת שצריך לקחת אותם לפי הצורך.‬
‫אולי כמה פעמים בחודש.‬
‫אני חושבת שהגישה שלי כעת היא,‬ ‫"אני יודעת שיש לי כאשר אצטרך".‬
‫אם הדיאטה, הפעילות הגופנית,‬ ‫הפעילות ההתנדבותית,‬
‫וכל המשאבים שלי ייכשלו,‬
‫או אם אחווה מידה של חוסר שליטה בחיי,‬
‫אני יודעת שיש לי כלי נוסף.‬
‫עבורי, קסנקס מעולם לא פתר את החרדה המתמשכת‬
‫שתמיד נמצאת שם.‬
‫בפעם הראשונה שניסיתי קלונאזפאם‬ ‫זו הייתה תחושה אחרת.‬
‫זה הקל על החרדה בצורה חלקה יותר,‬
‫בעוד שקסנקס פשוט מכה בך ופועל מהר.‬
‫זו הסיבה שאנשים לא חוגגים עם קלונאזפאם.‬
‫הוא לא סם מסיבות.‬
‫אני עדיין לוקח אסציטלופרם,‬ ‫שהוא נוגד דיכאון ממשפחת ה־SSRI‬
‫במינון מתון יחסית.‬
‫צמצמתי משמעותית את מינון הבנזודיאזפינים,‬
‫עד לרמה שאני מנסה שלא לקחת אותם.‬
‫אם אינך מתעמת פנים אל פנים עם החרדה,‬
‫אם אתה עושה זאת בתיווך הקסנקס שלקחת,‬
‫אתה לא באמת מתעמת איתה.‬
‫הדרך היחידה החוצה היא דרכה. באמת.‬
‫מה שיגרום לך לצאת מהצד האחר של החרדה,‬
‫הוא למעשה לעבור דרכה,‬ ‫לחוות אותה ולהבין אותה,‬
‫ואיכשהו להתפייס איתה.‬
‫מצד שני,‬
‫יש משהו מאוד מתייג ומבייש כשאומרים למישהו,‬
‫"קח את עצמך בידיים ותתמודד",‬ ‫כשבעצם הוא לא מסוגל.‬
‫לא הייתם אומרים לחולי סוכרת,‬ ‫"פשוט תגרמו ללבלב שלכם לעבוד טוב יותר".‬
‫את יודעת, ברור שקסנקס‬
‫הוא מהתרופות האלה‬
‫שגורמים לאנשים להרים גבה.‬
‫יש חלק בי שמתמרמר על כך‬
‫שאני זקוקה למשהו שיסייע מלבד עצמי.‬
‫אני חושב שהצד העקשן שבי‬ ‫לא באמת רוצה להיות על התרופה‬
‫לתקופת זמן ארוכה.‬
‫הייתי שמחה להבין איך אוכל לחיות בלי קסנקס,‬
‫אבל לעת עתה…‬
‫הוא עשה את עבודתו, ואני אסירת תודה על כך.‬
‫מנגנון הפעולה של הבנזודיאזפינים‬ ‫הוא ערמומי מאוד.‬
‫החברה שלנו אולי איננה סלחנית‬ ‫כלפי אנשים שסובלים מחרדה או דיכאון,‬
‫אבל לכולנו יש אותם בתוכנו.‬
‫וכשאנשים מתנסים בבנזודיאזפינים‬ ‫בפעם הראשונה,‬
‫הם קולטים כמה בקלות הכול נעלם.‬
‫ואז הם חושבים,‬
‫"אני לא צריך להרגיש ככה כל הזמן,‬ ‫אז עכשיו אני רוצה עוד בנזודיאזפינים."‬
‫אני מאמין שבנזודיאזפינים שוחקים‬
‫את החוסן הנפשי‬ ‫שאנחנו מוכרחים להסתמך עליו במהלך חיינו‬
‫כדי להתמודד עם מצוקה, חרדה, מצבים קשים,‬
‫ופשוט עם ההיבטים הכואבים בחיינו כבני אדם.‬
‫חוסן נפשי הוא המפתח לכול,‬
‫לא רק בהקשר לחרדה,‬ ‫אלא גם בריאות נפשית באופן כללי,‬
‫לשרוד בעולם,‬
‫לסבול את המציאות הקיומית‬ ‫של הדברים כפי שהם.‬
‫בין שמדובר בחיים תוך כדי מגפת הקורונה,‬ ‫או היותנו בני תמותה,‬
‫ובין שמדובר בעובדה שאני סובל מהפרעת חרדה,‬
‫קבלה היא המפתח.‬
‫ככל שתצליח להתקרב לכך,‬
‫כך תצליח יותר להבטיח לעצמך‬ ‫בריאות נפשית ושביעות רצון.‬
‫במבט לאחור, אני לא בטוח שחוויתי חרדה‬
‫שהייתה שונה מזו שאדם ממוצע חווה.‬
‫במעבר מהתיכון לקולג',‬
‫הרגשתי קצת אבוד.‬
‫אחד הדברים הראשונים שעשיתי‬ ‫היה לפנות לשירות הרפואי לסטודנט.‬
‫אני זוכר היטב שהחזקתי מרשם בידי‬
‫וחשבתי, "אני מבוגר עכשיו.‬
‫"זה מה שהמליצו בשירות הרפואי לסטודנט",‬
‫וזה מה שעשיתי.‬
‫כן, החיים קשים,‬
‫ואיכשהו שכחנו את זה,‬
‫ואם אנחנו לא שמחים, אז משהו לא בסדר,‬
‫ואנחנו צריכים לשנות את זה או לקחת כדור.‬
‫התפקיד שלנו איננו להעלים‬ ‫את כל הכאב והסבל של המטופלים,‬
‫אלא להפוך את הסבל הזה לנסבל,‬
‫כך שהם עדיין יחוו חיים ששווה לחיות אותם.‬
‫בתהליך הגמילה יש תופעה שמכונה "חלונות".‬
‫זה קורה כאשר התסמינים נעלמים.‬
‫הייתי במגרש המשחקים עם הבן שלי,‬
‫ופתאום משום מקום,‬
‫הצלצול באוזניים שלי השתתק,‬
‫הלחץ בראש שלי נעלם.‬
‫ועטפה אותי תחושת רוגע מדהימה.‬
‫זו הייתה תחושה שמעולם לא חוויתי‬ ‫לאורך כל חיי הבוגרים.‬
‫והייתי על בנזודיאזפינים‬ ‫לאורך כל חיי הבוגרים.‬
‫אז אם ככה זה בחיים שאחרי בנזודיאזפינים,‬
‫אני לא יכול לחכות.‬
‫קדימה.‬
‫כן! בקלות. כן.‬
‫יש!‬ ‫-כל הכבוד!‬
‫יש!‬ ‫-זה היה אדיר.‬
‫עבדתי קשה מאוד כדי לשנות היבטים רבים בחיי‬
‫כדי שלא אחווה חרדה באותה עוצמה.‬
‫ללמוד איך להתמודד עם העולם זה מסע.‬
‫זה לא משהו שמסתדר אחרי שלוקחים כדור.‬
‫זה משהו שלומדים עם הזמן,‬
‫והעבודה הקשה מאפשרת לי‬ ‫להופיע כאן ולהיראות טוב,‬
‫כאילו הכול אצלי תחת שליטה.‬
‫יהיו תקופות שבהן אצטרך לחזור לאחור‬
‫ולהמשיך בעבודה הקשה, אבל זה בסדר מבחינתי.‬
‫ו… כן.‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬