Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- ניו אורלינס -‬
‫אני יודע מה אתם חושבים:‬ ‫איך אחד כמוני השיג אחת כמוה?‬
‫שואלים אותנו כל הזמן.‬ ‫-אנחנו ידידים מזמן.‬
‫תמיד הייתי מאוהב בה.‬
‫אבל החברה קבעה שזה לא מקובל שבחורה גבוהה‬ ‫תצא עם בחור נמוך, משום מה.‬
‫ספר לי על זה.‬ ‫כל הזמן לעגו לי בגלל שאני גבוהה.‬
‫איך מזג האוויר שם למעלה?‬ ‫-בייחוד זו שהתעללה בי כל חיי, קימי.‬
‫מכנסיים יפים, ביגפוט.‬
‫חשבתי שזאת קללה.‬
‫אבל אז הופיע תלמיד שוודי בשם סטיג…‬
‫והתגורר אצל המשפחה שלי.‬
‫הוא היה גבוה אפילו ממני.‬ ‫-הם יצאו קצת, אבל הוא ממש שיחק בה.‬
‫נכון, והוא השפיל אותי מול כל הכיתה שלנו.‬
‫היא מאוהבת בי בסתר.‬
‫מה?‬
‫אל תדאגו. באתי, הגנתי על כבודה…‬
‫היא הרבה יותר מגניבה מכולכם יחד.‬
‫חטפתי אגרוף בפנים. לא ביג דיל.‬
‫זה היה ביג דיל.‬ ‫-באמת.‬
‫כן, כאילו…‬
‫הוא זה שנתן לי את הביטחון לעמוד על שלי‬
‫בעזרת המתנה הכי מקסימה.‬
‫אחרי זה, לקחתי בעלות על הגובה שלי.‬
‫ונשף השיבה הביתה היה צעד גדול בשבילי.‬
‫שלום, אני ג׳ודי.‬
‫אולי אתם מכירים אותי כ״מפלצת״,‬ ‫או ״ג׳ודי הענקית הירוקה״.‬
‫להיות גבוהה זה מה שעושה אותי אני,‬ ‫ואני אוהבת את עצמי.‬
‫החברה הכי טובה שלי פארידה‬ ‫ואחותי הארפר היו שם ועודדו אותי.‬
‫ואז היא הבינה…‬
‫שהוא זה שהייתי אמורה להיות איתו מלכתחילה.‬
‫וזה הגיוני בהתחשב בעובדה שהסתובבתי כל חיי‬ ‫עם ארגז, ורק חיכיתי להזדמנות לנשק אותה.‬
‫מה שקרה סוף סוף לפני שלושה חודשים בערך.‬
‫ומאז אנחנו מאושרים.‬
‫האם אפשר להציע לליידי…‬
‫הגב שלי!‬
‫למרבה הצער, הארגז כבר לא איתנו.‬
‫ולכן אני קונה לו ילקוט‬ ‫לציון שלושה חודשים ביחד.‬
‫את בטוחה שלא אכפת לך‬ ‫להתכופף כדי לנשק אותי?‬
‫כן, אני בטוחה.‬
‫סליחה, אנחנו קשקשנו.‬
‫כן, סליחה… מה הייתה השאלה?‬
‫מה מביא אתכם הנה היום.‬
‫הילקוט.‬ ‫-כן. זה.‬
‫אתה אוהב אותו, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫היי.‬ ‫-הבאתי לך שייק.‬
‫תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫ג׳ודי!‬ ‫-מייקי! מה קורה?‬
‫היי…‬ ‫-הנה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫סוזי!‬
‫אני חייבת לדעת מאיפה הקפוצ׳ון הזה.‬
‫פארידה מרקס. תזכרי את השם.‬
‫חשבתי שהיא התכוונה לשלי.‬ ‫-חמוד.‬
‫אפשר להזמין אותך לקפה מתישהו?‬
‫היי. החבר שלה פה. זה אני.‬
‫לא ידעתי. אני חדש פה.‬
‫תמשיך הלאה.‬
‫אבל אף פעם לא נאמתי מול הכיתה.‬
‫פשוט תעלי ותעשי כמיטב יכולתך,‬ ‫ואם תפשלי, דעי לך שזה בסדר.‬
‫ג׳ודי! זה תלוי!‬
‫- רישום לאודישן למחזמר האביב‬ ‫״ביי ביי בירדי״ -‬
‫רגע חשוב.‬
‫חבר׳ה…‬
‫אני יודעת שאמרת לא לעשות מזה עניין…‬
‫אבל לא הקשבנו לך!‬
‫זה רק אודישן.‬ ‫-שאת חולמת עליו מאז חטיבת הביניים.‬
‫זה רגע שצריך לציין.‬
‫היי!‬
‫זה לא.‬
‫היי.‬ ‫-וואו. מה אנחנו חוגגים?‬
‫״אנחנו״ לא חוגגים כלום,‬ ‫כי ״אנחנו״ כבר לא חברים.‬
‫תמשיך ללכת, ״איקאה״.‬
‫אנחנו חוגגים שהשם שלי‬ ‫מופיע ברשימת האודישנים.‬
‫״ביי ביי בירדי״? וואו!‬
‫זה המחזמר השני הכי אהוב עליי!‬ ‫אחרי ״ברנשים וחתיכות״.‬
‫רוצה לדעת מהו השלישי בתור?‬
‫אלוהים…‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אוקיי.‬
‫ניפגש אחר כך.‬
‫נגיעת אגרופים?‬
‫לחיצת יד?‬
‫ניפגש בבית.‬
‫אני לא מאמינה שהוא עדיין מנסה‬ ‫להיות חבר שלנו אחרי שעינה אותך‬
‫עם המניפולציות החולניות שלו.‬
‫אני לא מאמין שסלחת לו אחרי כל מה שקרה.‬
‫הוא התנצל בפנינו המון פעמים.‬ ‫אולי תרדו ממנו?‬
‫לא.‬ ‫-לא. הוא נוראי.‬
‫לחיי ג׳ודי.‬ ‫-לחיי ג׳ודי.‬
‫לחיי.‬
‫סיידר תפוחים. קלאסי.‬
‫היי.‬
‫שלום.‬
‫אני טומי.‬
‫אני יודעת.‬
‫ראיתי אותך ב״היירספריי״ בשנה שעברה.‬
‫היית מדהים.‬
‫תודה.‬ ‫-ממש טוב.‬
‫אני ג׳ודי, דרך אגב.‬
‫אני יודע.‬
‫גם אני מעריץ של המשחק שלך.‬
‫המשחק שלי?‬
‫כן.‬
‫״אז תמשיכו לקרוא לי בשמות.‬
‫תמשיכו לעשות ממני צחוק. תמשיכו לשאול אותי‬
‫׳איך מזג האוויר שם למעלה׳,‬
‫כי מזג האוויר למעלה די טוב.״‬
‫כן.‬ ‫-מהנאום שלך בנשף השיבה הביתה.‬
‫אתה זוכר אותו.‬
‫כן. מילה במילה.‬
‫איך?‬
‫בואי נאמר שקל לזכור אותך.‬
‫היי, תיזהר!‬ ‫-סליחה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן. רק קצת מתוח.‬
‫שמעתי אותך שר.‬
‫אין לך שום סיבה להיות בלחץ.‬
‫אתה תצליח.‬
‫תודה.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫נבחנת. כמוך.‬
‫מדלן כבר ליהקה אותי‬ ‫לתפקידים ראשיים המון פעמים,‬
‫אז זה פחות אודישן ויותר הליך פורמלי.‬
‫ג׳ודי קריימן.‬
‫תורך.‬
‫את תצליחי.‬ ‫-תודה.‬
‫תשתדלי להירגע.‬
‫כי אין לך סיכוי.‬
‫התגעגעת אליי, סטיגי בייבי?‬
‫קימי…‬
‫״בן אחד‬
‫כך‬
‫זה צריך‬
‫להיות״‬
‫אז מעולם לא הופעת על במה?‬
‫מעולם לא.‬
‫מה לגבי הנאום שלך בנשף השיבה הביתה?‬
‫לא הייתי קוראת לזה ״הופעה״.‬
‫אבל היית על במה, מול קהל גדול,‬
‫ודקלמת מעין מונולוג מאולתר. זאת לא הופעה?‬
‫אני מניחה שכן.‬
‫ומה תשובתך לאנשים שטוענים‬ ‫שלהיות גבוהה זו לא בעיה אמיתית?‬
‫סליחה?‬
‫לחלות במחלה סופנית. להיות מחוסרת דיור.‬
‫לא לדעת מניין תבוא הארוחה הבאה שלך.‬
‫אלה בעיות אמיתיות.‬
‫אבל נראה שיש לך הכול.‬
‫על מה יש לך להתלונן?‬
‫אני לא אומרת שלהיות גבוהה‬ ‫זה קשה יותר מהדברים האלה.‬
‫לפעמים אני מרגישה כאילו כן,‬ ‫אבל אני יודעת שלא.‬
‫זה פשוט…‬
‫לא הופך את הדברים הרעים שקרו לי כל החיים‬ ‫לאמיתיים פחות.‬
‫תמיד חלמתי להופיע על הבמה,‬
‫אבל לא חשבתי שאני מסוגלת לעשות את זה,‬ ‫עד עכשיו.‬
‫אוקיי.‬
‫תודה שבאת.‬
‫רגע, הארפר.‬
‫הציעו לך עבודה?‬ ‫-כן.‬
‫עבודה אמיתית?‬
‫עם כסף?‬ ‫-כן!‬
‫עם הטבות, וחניה,‬
‫ו־401 אלף דולר.‬
‫לא, נראה לי שאת מתכוונת לפנסיית 401K.‬
‫נסכים שלא להסכים.‬ ‫-זה בדרך כלל…‬
‫רגע, איזו עבודה זאת?‬
‫תגידו שלום‬
‫לאחת המנחות‬
‫בתוכנית חדשה על אחורי הקלעים‬ ‫בערוץ תחרויות היופי.‬
‫יש ערוץ תחרויות יופי? באיזה מספר בממיר?‬
‫איך אתה מעז? בחייך!‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫דרך אגב, העבודה באל־איי.‬
‫לואיזיאנה?‬
‫את עוברת לקליפורניה?‬
‫לוס אנג׳לס?‬
‫מצטערת, רציתי לתלוש את הפלסטר במכה.‬
‫כל פעם שהיא מדברת,‬ ‫זה כמו לחטוף אגרוף בפרצוף.‬
‫בואי נעשה עוד ילד.‬
‫אני מאוד פורה.‬
‫זאת ההזדמנות שלי להוכיח לעצמי,‬
‫ולכולם, שיש לי יותר להציע לעולם מאשר…‬
‫כן.‬
‫שאני לא רק שיער מבריק ועור נוצץ ומושלם.‬
‫שצריך לקחת אותי ברצינות.‬
‫כן, נכון.‬
‫ולכן אני…‬
‫אלוהים, התקבלתי לתפקיד הראשי!‬
‫מה?‬
‫סליחה. לא התכוונתי לקטוע אותך.‬
‫לא, אני סיימתי. איזה תפקיד ראשי?‬
‫מחזמר האביב.‬
‫הבמאית סימסה לי,‬
‫ואני אגלם את קים ב״ביי ביי בירדי״.‬
‫מה?!‬
‫מה?‬ ‫-תראו את הבנות שלי!‬
‫שתיהן בדרכן לגדוּלה!‬
‫אני חייב לסמס לדאנק.‬
‫כן.‬
‫אבא, אתה מסתמס עם החבר שלי?‬
‫רק… שבע־שמונה פעמים ביום, מקסימום.‬
‫זה מוזר.‬ ‫-משונה.‬
‫נעשה לך מסיבה ענקית בליל הבכורה!‬
‫לא, בבקשה. בלי מסיבה.‬
‫כן! נעשה לך מסיבה!‬
‫מסיבה!‬
‫מה דעתך על מיצגים?‬ ‫-לא.‬
‫נושא. ציפורים.‬
‫אמרת 12, נכון?‬
‫ו…‬
‫תודה.‬
‫ואתה יודע מה? מה שהזוג הזה ירצה,‬ ‫אני מזמין. כולל תוספות.‬
‫תודה, זה נחמד מצדך.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫זה לילה גדול בשבילנו. אנחנו חוגגים.‬ ‫-כן.‬
‫אז תפנק את עצמך בשני כדורים?‬ ‫-את יודעת את המוטו שלי: גבוה תמיד עדיף.‬
‫אפרופו גבוה, מה הגובה שלך? 1.87? 1.90?‬
‫מעליב.‬ ‫-לא…‬
‫לא, זה מעליב.‬
‫סליחה, רגע.‬
‫לא עוד תוספות בשבילך.‬ ‫-לא, זה בסדר. תודה.‬
‫תיהנו מהתוספות שלכם.‬
‫זה בסדר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫לפני שלושה חודשים,‬ ‫זה היה ממש מפריע לך.‬
‫סביר להניח.‬
‫וגם, לפני שלושה חודשים,‬
‫בקושי יכולת לדבר מול קהל,‬
‫אבל עכשיו את תופיעי מול כל בית הספר.‬
‫כן.‬
‫בתור כוכבת ההצגה.‬
‫לילה שישנה את חייך.‬
‫כן.‬
‫אבל תודה שהאמנת‬ ‫שאני מסוגלת לעשות את זה,‬
‫גם כשאני לא האמנתי.‬
‫את תהיי מדהימה.‬
‫תודה.‬
‫לחיים.‬
‫את לא ראויה לתפקיד הזה.‬
‫היה לך מזל.‬
‫סוף סוף קיבלת את הדבר שחלמת עליו.‬
‫את באמת חושבת שתצליחי?‬
‫אז פשוט התחלת לשמוע את הקול הזה בראש שלך‬ ‫אתמול בזמן שצחצחת שיניים,‬
‫ועכשיו זה לא פוסק?‬
‫כן.‬
‫שמעת אותו פעם?‬
‫תמיד היה קול, אבל לא משהו כזה.‬
‫הקול הזה הוא פשוט…‬
‫רועש יותר? אכזרי יותר?‬
‫גורם לך לחשוב שכל הפחדים שלך נכונים?‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫חששתי שזה יקרה.‬
‫התפללתי שזה לא יקרה.‬ ‫אך נראה שלא התפללתי מספיק.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫הקול הזה!‬
‫הקול השלילי הזה בראש שלך,‬
‫זה שאומר לך שאת מתחזה,‬
‫ושכל הדברים הנפלאים שקורים בחייך‬
‫הם לא בגלל שאת מוכשרת או חכמה,‬
‫אלא רק בגלל שיש לך מזל.‬
‫אבל למה זה קורה דווקא עכשיו?‬
‫כי עכשיו, את יוצאת לעולם,‬
‫מסתכנת בכישלון ובהשפלה,‬
‫וככל שאת יוצאת לעולם יותר,‬
‫הקול הזה הולך ומתחזק.‬
‫אז איך אני יכולה להשתיק אותו?‬
‫את לא יכולה.‬
‫זה פשוט חלק נוראי מהחיים שיישאר איתך לנצח.‬
‫כמו מארון 5.‬
‫אלרגיות…‬ ‫-רגע, אז זה קורה גם לך?‬
‫לא.‬
‫אבל השתתפתי ב־37 תחרויות יופי,‬
‫ובכל פעם,‬ ‫ראיתי מישהי שהקול הזה התעלל בה כל כך‬
‫שהיא לא הצליחה אפילו לעלות לבמה.‬
‫אז את אומרת שזה עלול לקרות לי?‬
‫אני אומרת שאין בריון גרוע יותר‬ ‫מזה שאת יוצרת לעצמך בתוך הראש.‬
‫את חייבת לשלוט בו. אחרת, הוא עלול להחמיר,‬
‫ולשלוט בך.‬
‫אוקיי.‬
‫נתת לג׳ודי את התפקיד הראשי,‬ ‫ואותי ליהקת בתור המחליפה שלה?‬
‫בתיאטרון צריך לקחת סיכונים.‬
‫וליהקתי את ג׳ודי בתפקיד הראשי מפני שיש לה‬ ‫אותנטיות שהתפקיד זקוק לו נואשות.‬
‫אז אני אמורה לשבת בחזרות ולהביט מהצד?‬
‫אין תפקידים קטנים, קימי.‬ ‫רק שחקנים קטנים.‬
‫נחמד לדעת.‬
‫כי ג׳ודי היא בהחלט לא שחקנית קטנה!‬
‫צר לי, קימי.‬
‫זה לא נגמר. אני רק מתחילה.‬
‫אני מפחד לשאול.‬
‫אנחנו רק צריכים להשפיל את ג׳ודי כל כך‬ ‫ביום הראשון לחזרות, שהיא תפרוש.‬
‫למשל, סתם רעיון: שים תרופה מרדימה‬ ‫באחד השייקים שדאנקלמן תמיד מכין לה,‬
‫כדי שתתעלף. או…‬ ‫מכיר את סרט האימה ״קארי״?‬
‫אם ייפול עליה דלי של מעי חזיר על הבמה…‬
‫ביי ביי ג׳ודי.‬
‫איפה בכלל משיגים מעיים של חזיר?‬
‫תגגל את זה.‬
‫מה?‬ ‫-לעשות את העבודה המלוכלכת שלך…‬
‫זה מתחיל לגרום לי להרגיש קצת…‬
‫מלוכלך.‬
‫מאיפה זה בא?‬
‫מאז שאיבדנו את ליז,‬
‫אני לא יכול להפסיק לחשוב‬ ‫על כמה שהחיים שבריריים.‬
‫היא לא מתה.‬ ‫אימא שלה החליפה עבודה והם עברו לסיאטל.‬
‫בכל זאת. ברגע אחד,‬ ‫החברה הכי טובה שלך נמצאת כאן,‬
‫וברגע שאחריו, היא איננה.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד לך, שניפ. כזאת אני.‬
‫ואם אתה לא מסוגל לתמוך בי‬ ‫כשאני צריכה אותך יותר מכול, אז…‬
‫אולי החברות הזאת הגיעה לסופה.‬
‫אולי באמת.‬
‫רגע.‬
‫מה?‬
‫אולי אני צריך לגלות מי אני בעצמי,‬
‫ולא בתור הסיידקיק שלך. זה מה שתמיד הייתי.‬
‫תרגישי טוב.‬
‫נסי לזכור את הזמנים הטובים.‬
‫נסה אתה לזכור את הזמנים הטובים!‬
‫מה דעתך על הצבע הזה?‬
‫זה מהמם. אני מצלמת את זה.‬
‫לא בטוח שאני בעניין.‬ ‫-לא?‬
‫בעיניי זה יפה לך.‬
‫היי, פארידה.‬
‫זה אני?‬
‫לא יודעת, סטיג.‬
‫מי אתה?‬
‫סליחה, אני פשוט לא מאמין‬ ‫שהזמנת את סטיג להצטרף אלינו.‬
‫הוא לא התקבל למחזמר, והוא מדוכא,‬
‫ואין לו עם מי לבלות, אז…‬
‫נשמע כמו בעיה שלו, לא בעיה שלי.‬
‫טוב. אם אני מסוגלת לתת לו הזדמנות שנייה,‬
‫נסה לתת לו הזדמנות ראשונה.‬
‫כי בוא נודה בזה, לא ממש נתת לו.‬
‫מיד אחרי השיחה הזאת.‬
‫החולצה הזאת הורסת.‬
‫תודה.‬
‫מאיפה היא?‬
‫האמת היא שהחברה הכי טובה שלי,‬ ‫פארידה, עיצבה אותה.‬
‫היי.‬
‫כן, והיא מדהימה.‬
‫היא מכירה את שלושת העקרונות‬ ‫הכי טוב שיש.‬
‫אתה מכיר את שלושת העקרונות?‬
‫צורה, התאמה, שימושיות. בחייך.‬
‫במקום חיי חברה,‬ ‫התחלתי לראות ״עין קווירית״. טוב?‬
‫את יכולה להביא לי כמה כאלה?‬
‫מה, למכירה?‬
‫כן.‬ ‫-יש לי עוד המון.‬
‫המון.‬ ‫-והרבה יותר מגניבות.‬
‫הרבה יותר מגניבות.‬
‫אז תביאי גם אותן.‬
‫אביא.‬
‫זה היה מדהים. אני ממש גאה בך.‬
‫אני גאה בנו!‬
‫תראי אותנו. זוג בוסיות גאות.‬
‫מדהים.‬ ‫-אנחנו חיות את החלום!‬
‫בום.‬ ‫-כיף גבוה!‬
‫כיף בינוני? או נמוך?‬
‫זה רק בגלל שאמרת עליי משהו טוב.‬
‫הבאתי לך כמה דברים ליום הראשון.‬
‫הנה. שלושה בקבוקי מים.‬
‫שימי אותם איפה שבא לך.‬ ‫-תודה.‬
‫תה טוב לגרון,‬
‫וקומקום בשביל להרתיח מים לתה שטוב לגרון,‬
‫כי אחרת תשתי רק מים.‬
‫סוכריות מציצה. קחי.‬
‫וזה עוד לא הכול.‬
‫ונשנוש, כי אני יודע שאת אוהבת לנשנש.‬ ‫אחרון חביב,‬
‫קניתי לך משרוקית כיוון. בשביל השירה.‬
‫קניתי אחת גם לעצמי, כי זה אדיר.‬
‫כן.‬
‫מהמם.‬
‫תודה. זה מושלם.‬
‫בטח. אני רק רוצה שהחזרה הראשונה שלך‬ ‫תהיה טובה. ואני פשוט…‬
‫אחכה עד שתסיימי.‬
‫בטח יש לך עיסוק יותר טוב‬ ‫מאשר לשבת ולחכות לי.‬
‫כן. יש לי.‬
‫אני צריך להאכיל את הדג שלי.‬
‫אין לך דג.‬
‫אני צריך לקנות דג,‬
‫ואז להאכיל אותו.‬
‫טוב.‬ ‫-כן.‬
‫אני נכנסת.‬
‫בהצלחה.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אוקיי.‬
‫זה ממש גדול עלייך.‬
‫וכולם פה יודעים את זה.‬
‫קימי צריכה להיות בתפקיד הראשי,‬
‫ואת יודעת את זה.‬
‫אוי, סליחה.‬
‫שלום, קים. שוב אנחנו נפגשים.‬
‫בעצם קוראים לי ג׳ודי.‬
‫אבל את משחקת את קים,‬ ‫ואני משחק את קונרד.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-תני לי לעזור לך.‬
‫תודה.‬
‫אני עמוסה.‬ ‫-אכן.‬
‫טוב…‬
‫ראית את לו״ז החזרות?‬
‫לא, עוד לא.‬
‫הוא מטורף.‬ ‫אנחנו נבלה כל שנייה ביחד בחודש הקרוב.‬
‫כן… יימאס לך לראות את הפרצוף שלי. צר לי.‬
‫לא, לך יימאס לראות את הפרצוף שלי.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫לא, ברצינות. יום אחד,‬ ‫אתה פשוט תסתכל עליי ו…‬
‫אני ממש לחוצה. סליחה.‬ ‫אני לא יודעת אם רואים, אבל…‬
‫זה בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫אנשים גבוהים לא נחשבים‬ ‫כבעלי קואורדינציה טובה.‬
‫יש לך את זה.‬
‫שלום.‬
‫אלוהים…‬
‫ג׳ודי.‬
‫השורה הראשונה היא שלך.‬
‫כנראה שכחתי. סליחה.‬
‫כן, אותה ואת כל שאר השורות שלך.‬
‫ננסה שוב. קדימה.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה!‬
‫את מחמירה את המצב!‬
‫זה בסדר. רואה?‬
‫סליחה.‬
‫השבוע הראשון הוא תמיד הכי קשה.‬
‫כן, בייחוד כשאת מנסה לנחס לי.‬
‫לפרוש זו לא בושה.‬ ‫-למה לי לפרוש?‬
‫מפני שכשיגיע הרגע‬
‫שבו תעמדי על הבמה, מול אולם מלא,‬
‫מסונוורת מהפנסים,‬
‫זיעה נוטפת במורד פנייך,‬
‫עמוק בפנים, את יודעת שתקפאי.‬
‫היי, היא לא תקפא. היא תהיה מדהימה.‬
‫שיהיה.‬
‫אתם ראויים אחד לשנייה.‬
‫היי, אני לא יודעת למה הגנת עליי, אבל…‬
‫תודה.‬
‫כן, בשמחה.‬
‫אז…‬
‫את חושבת לפעמים על הנשיקה ההיא שהייתה לנו?‬
‫לא.‬
‫כן… גם אני.‬
‫בכל יום.‬
‫אני…‬
‫אוי לא!‬
‫אספרגוס.‬
‫טוב…‬
‫בבקשה…‬
‫אוי לא!‬
‫נו…‬
‫לא! שרפת את העוף שבתוך הברווז שבתוך ההודו?‬
‫זה ״טרדאקן״, אבא. וכן, הרסתי אותו.‬
‫אמרתי לך להכין עוף צלוי.‬
‫התקרבת לשמש יותר מדי.‬ ‫-לא רציתי ללכת על בטוח. לא יודע…‬
‫מה נשרף פה?‬
‫הארוחה שהכנתי לג׳ודי, שתהיה פה בעוד שעה!‬
‫לכבוד מה?‬
‫שלושה חודשים ביחד.‬
‫זה יום חשוב בגילכם,‬
‫ועכשיו כל הערב ירד לטמיון.‬
‫במה זה עוזר?‬ ‫-סליחה.‬
‫לגמרי!‬
‫אני מבין אותך, דאנקרס האב.‬
‫תסתדרו ביניכם. אל תסבכו אותי עם אימא.‬
‫היי, מה אתה עושה?‬
‫יש לנו פחות משעה לבשל.‬
‫זה לא הרבה, דאנקרס.‬
‫עזור לי. תקצוץ בצל.‬
‫בצל? אתה מנסה לחבל בי?‬
‫צריך להכניס אותם למחבת מיד‬ ‫כדי לקרמל אותם! תתחיל לקצוץ!‬
‫לא דיברנו שלושה חודשים,‬ ‫ופתאום אתה עוזר לי לבשל?‬
‫אתה רוצה להרשים את החברה שלך,‬ ‫או לשבת פה ולפטפט?‬
‫כן, שף. סליחה, שף.‬
‫למנה הראשונה שלכם,‬
‫דאנקרס הכין ברוסקטה,‬
‫עם עגבניות צלויות, בצל מקורמל,‬
‫ואם יורשה לי,‬
‫זה שילוב טעמים נהדר יחד עם התה הקר.‬
‫אני מקווה שתיהנו.‬
‫אלך לבדוק מה שלום הפסטה.‬
‫צ׳או.‬
‫מה זה היה?‬
‫הוא הציע למלצר לנו, ולא היה לי נעים לסרב.‬
‫אל תשכח להשאיר לו טיפ נדיב.‬
‫חשבתי שאת משלמת.‬ ‫-באמת?‬
‫אבא, מה אתה עושה?‬
‫אתה פשוט נותן בראש.‬
‫טוב. תתחפף.‬
‫יופי. תודה, אבא.‬
‫טוב.‬ ‫-לא יודע…‬
‫לפני שנאכל, אני רוצה להרים כוסית.‬
‫טוב.‬
‫אני רק רוצה להגיד שאני שמח כל כך‬
‫לשבת כאן איתך הערב,‬
‫ולראות אותך מתמודדת עם הפחדים שלך,‬
‫ומגשימה את החלום הגדול הזה,‬
‫להופיע מול קהל,‬
‫זה פשוט מעורר השראה.‬
‫חלום שאת יודעת שלא יתגשם לעולם.‬
‫אחרי שתיכשלי, הוא יגיד ״ביי ביי ג׳ודי״.‬
‫אז תיהני מהערב הזה,‬
‫כי כבר לא תחגגו ארבעה חודשים ביחד.‬
‫ג׳ודי?‬
‫ג׳ודי.‬
‫כן.‬
‫את בסדר? סליחה, נראה שאיבדת ריכוז.‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫המחשבות שלי פשוט…‬
‫במקום אחר.‬
‫אני בכזה לחץ מההצגה.‬
‫אבל ציפיתי לערב הזה איתך.‬
‫אל תדאגי. אני מבין.‬
‫תראי, אם את צריכה את הזמן הזה‬
‫בשביל לעשות חזרות, או ללמוד את הטקסט שלך,‬
‫או… אני לא מכיר את התהליך שלך.‬ ‫-לא.‬
‫אני…‬ ‫-מה שאת צריכה.‬
‫אני לא אקום ואלך‬ ‫באמצע הארוחה החגיגית שלנו, אוקיי?‬
‫אם תחליטי שזה נחוץ,‬
‫אני אבין.‬
‫מאיפה בא לי המזל הזה?‬
‫מדהים.‬
‫תודה.‬ ‫-כן…‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫מה?‬
‫מה…‬
‫את באמת הולכת?‬
‫הרגע אמרת שזה לא יפריע לך.‬
‫כן, בסדר…‬
‫אז זה כן מפריע לך?‬ ‫-קצת.‬
‫אז לא היית צריך להגיד את זה.‬
‫לא חשבתי שבאמת תעשי את זה.‬
‫פסטה פרימוורה!‬
‫בסדר. אשאר.‬
‫אל תעשי לי טובות.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫פרמזן?‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫ג׳ודי, פתאום את הכי פופולרית בביה״ס.‬
‫כל פעם שאנחנו עוברים במסדרון, זה…‬
‫״ג׳ודי!״‬
‫״מייקי!״‬
‫״היי, אפשר להזמין אותך לקפה מתישהו?״‬ ‫כאילו…‬
‫ברור שלכוכבת של המחזמר‬ ‫לא נשאר זמן לדאנקס הקטן.‬
‫אני מעיק עלייך? כי ככה אני מרגיש.‬
‫לא ידעתי שככה אתה מרגיש.‬
‫יש לך מושג כמה נרות הדלקתי פה?‬ ‫זה היה ערב חשוב!‬
‫האמת שכבר אין לי תיאבון, אז…‬
‫אני אלך.‬
‫בחייך…‬
‫שאארוז לך משהו לקחת?‬ ‫-לא, אני בסדר. תודה, סטיג.‬
‫רק אצלם תמונה אחת עם פלאש, ו…‬
‫זה החתיך שלי!‬
‫תחזרי לשם עכשיו ותדברי איתו על זה.‬
‫הוא זה שאמר שאם אלך, זה בסדר.‬
‫לא, ג׳ודי. הוא דיבר מתוך נימוס.‬
‫אתן אלה שתמיד אומרות לי לעמוד על שלי.‬
‫למה שאני אשבר ראשונה?‬
‫להישבר ראשונה זו לא בושה.‬
‫זו דווקא כן בושה.‬ ‫-כן.‬
‫צותתם לנו?‬
‫אם תישברי ראשונה,‬
‫דאנקלמן יחזיק את כל הקלפים בזוגיות.‬ ‫-כן.‬
‫אני יודעת שאתן חושבות שאהבה‬ ‫זה עניין של תקשורת והדדיות,‬
‫אבל זה לא נכון.‬ ‫-לא.‬
‫זוגיות זה עניין של כוח.‬
‫למי יש אותו, ולמי אין.‬ ‫-נכון.‬
‫אני מציעה לך לתת לדאנקלמן להזיע,‬
‫ואת תתמקדי בהצגה שלך.‬
‫מה שמזכיר לי…‬ ‫אנחנו צריכים 27 כרטיסים לערב הבכורה.‬
‫טוב.‬ ‫-לא, 28. ד״ר סיגר.‬
‫הזמנתם את רופא הילדים שלי?‬
‫אני מסתמס עם דאנקלמן,‬ ‫והזמנתי את רופא הילדים שלך.‬
‫בבקשה, תני לי לחיות.‬
‫ד״ר סיגר בטח ראה אותי ב״טוק״.‬
‫בטיקטי־טוק.‬
‫עשיתי ככה… אבל עשיתי פרסומת להצגה שלך.‬
‫את בטיקטוק?‬ ‫-את לא עוקבת אחריי?‬
‫ג׳ודי, תתמקדי!‬
‫מה את מחליטה?‬
‫- תיכון רובי ברידג'ס -‬
‫אל תדאגי, הן יימכרו.‬
‫אני לא מודאגת.‬
‫עבר רק שבוע.‬
‫ולכן אני לא מודאגת.‬
‫וגם את לא צריכה לדאוג.‬ ‫-זה חזק ממני. אני חששנית.‬
‫כן. אנחנו מכירות.‬
‫נראית יפה כתמיד, קים.‬
‫נחמד מצדך, קונרד.‬
‫מי זה היה?‬
‫הכוכב השני.‬
‫קונרד?‬
‫לא, טומי. ״קונרד״ זה שם הדמות שלו.‬
‫טומי חושב שאת יפה.‬ ‫-לא!‬
‫הדמות שלו אמרה את זה לדמות שלי, קים.‬
‫ועכשיו, פארידה אומרת לג׳ודי‬ ‫שטומי חושב שאת יפה.‬
‫תסביר לי שוב למה אסור שאתה תישבר ראשון.‬
‫כי רדפתי אחרי הבחורה הזאת כל חיי.‬
‫אם אעמוד על שלי, אוכל לנצח בקרב הזה.‬
‫אין מנצחים בקרבות כאלה.‬
‫זאת אמריקה. תמיד יש מנצח.‬
‫ומפסיד.‬
‫הנה הוא!‬
‫אז… אני יודעת שהעניינים בינינו התלהטו,‬
‫ושנינו אמרנו דברים שלא התכוונו להם,‬ ‫אז אני מציעה שנשכח שזה קרה.‬
‫וכבונוס, אני מבטיחה‬ ‫לרדת מג׳ודי הענקית הירוקה.‬
‫את יודעת למה הצטרפתי לצוות הבמה?‬
‫כי ראיתי כמה כעסת‬ ‫כשלא קיבלת את התפקיד הראשי,‬
‫וידעתי שאם יהיה חבר לצדך בתקופת החזרות,‬
‫זה יעזור לך לעבור את זה.‬
‫תני לי מקרה אחד שבו היית שם‬ ‫בשביל מישהו שהיה צריך אותך.‬
‫מה אתה רוצה, תאריכים ספציפיים?‬
‫כדי שנחזור להיות חברים, אני צריך לדעת‬ ‫שהשתנית, דבר שהבהרת שאת לא רוצה לעשות.‬
‫אבל אני מאמין שיש לך לב טוב,‬
‫אז…‬
‫אני מקווה שתחשבי שוב.‬
‫רגע.‬
‫אתה משאיר אותי לאכול לבד?‬
‫ברמה כלשהי,‬
‫כולנו אוכלים לבד.‬
‫זה יהיה ממש לא נעים.‬ ‫-למה?‬
‫כי קשה לי עם מתיחות מופגנת.‬
‫אתה מוכן להירגע בבקשה?‬ ‫-טוב.‬
‫אדון קוּל מוכן לפקודתך.‬ ‫-אוי, סטיג…‬
‫נו, שמישהו יישבר כבר!‬
‫גבר! היה לי את זה!‬
‫אין לי מה להגיד לו.‬
‫אין לך מה להגיד לי.‬
‫לא.‬
‫אפילו לא התנצלות?‬
‫על נטישת הארוחה החגיגית שלנו?‬
‫אמרת שאני יכולה.‬
‫אתם יודעים, אולי,‬ ‫במקום לתקוף אחד את השנייה,‬
‫תנסו להביע במילים מה אתם רוצים.‬
‫פארידה, נקודה מצוינת.‬
‫בואו נפתח את הרצונות שלנו.‬
‫טוב, בסדר. מה שאני רוצה‬
‫זה חברה שיודעת לאזן בין עבודה לבין חיים.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫שתאזני בין עבודה לחיים. זה מה שאמרתי.‬
‫אז כששני הצדדים לא מקבלים‬ ‫מענה לרצונות שלהם בזוגיות,‬
‫מה הם אמורים לעשות?‬
‫בד״כ, הם נפרדים.‬
‫סטיג!‬
‫אני לא אומר שהם צריכים להיפרד, אני רק…‬
‫לא יודע, זה מן הסתם מה שהיא רוצה.‬
‫עכשיו הוא משליך.‬
‫אני חושב שאת רוצה להיפרד,‬ ‫ורק אין לך אומץ להגיד את זה.‬
‫אתה חושב שאין לי אומץ?‬
‫אני חושב שאין לך אומץ!‬
‫יש לי אומץ.‬
‫באמת? אז תגידי את זה!‬
‫אתה תגיד את זה, אם יש לך אומץ להגיד את זה!‬
‫בסדר! אני רוצה שניפרד!‬
‫יופי.‬ ‫-יופי!‬
‫למה עשיתי את זה?‬
‫אני אוהב פירות הדר.‬
‫סטיג,‬
‫ממש לא מתאים לך להיות מטפל.‬
‫כן, הייתי די נוראי.‬
‫אבא שלי בחוץ והוא צריך לדבר איתי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אסמס לך כשאגיע לשם.‬ ‫-בסדר.‬
‫כן, הוא כאן.‬
‫אבא, הכול בסדר? מה קרה?‬
‫לא יודע.‬ ‫-למה אתה כאן?‬
‫הפתעה!‬
‫אלוהים!‬
‫מה את עושה פה?‬
‫באתי לבקר אותך טמבל!‬
‫מי זאת?‬
‫אחותו של סטיג.‬
‫אחותו?‬
‫אוי לא. שכרת עוד שוודים?‬
‫חשבנו שהוא ישמח לראות קרובת משפחה,‬
‫כי אתה מתעלם ממנו כבר שלושה חודשים.‬
‫לא ידעתי שיש לו אחות.‬
‫מפני שאתה לא מדבר איתו.‬
‫כולם, זאת סטלה.‬
‫סטלה, אלה פארידה, ג׳ודי,‬
‫וזה דאנקרס.‬
‫דאנקרס?‬
‫היי.‬
‫אתה עוד יותר חמוד מאשר בתמונות שלך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫באמת?‬
‫ואני סוף סוף פוגשת את הבחורה‬ ‫ששברה לאחי הקטן את הלב.‬
‫בלילה ההוא, הוא התקשר אליי ובכה.‬
‫בגלל אלרגיות.‬ ‫-״מי תאהב אותי?״‬
‫הייתי על הפנים.‬
‫אני מתה שתראה לי את העיר!‬
‫אני פנוי עכשיו. מי רוצה לבוא?‬
‫יש לי חינוך גופני.‬
‫מתמטיקה.‬
‫ואתה, דאנקרס?‬ ‫-אני?‬
‫דאנקרס בעניין.‬
‫יש!‬
‫גדול!‬ ‫-קדימה!‬
‫בחייך…‬
‫לחגור חגורות, חבר׳ה.‬
‫טוב, אבא… תרגיע.‬
‫איך היה היום בלימודים?‬
‫עם מי שיחקת?‬
‫נראה שיש גבוהה חדשה בעיר,‬
‫והיא יוצאת לטיול עם החבר שלך.‬
‫סליחה, עם האקס שלך.‬
‫עיתוי מושלם.‬
‫ג׳ודי?‬
‫כן?‬
‫את בסדר?‬
‫דאנק ואני בדיוק…‬
‫בדיוק נפרדנו.‬
‫ג׳ודי…‬
‫אז…‬
‫מה שלום אינגוור?‬
‫מדהים.‬
‫הוא מוסר ד״ש.‬
‫רגע, אתם מדברים על אינגוור קרוגר?‬
‫אתה מכיר את אינגוור?‬
‫סטיג אמר שהוא הבחור‬ ‫הכי חתיך ומגניב במדינה שלכם.‬
‫אתם ביחד?‬ ‫-כן,‬
‫והוא הנפש התאומה שלי.‬
‫טוב… תעריכו אחד את השנייה,‬
‫כי בכל רגע, זה עלול להיגמר.‬
‫הוא וג׳ודי נפרדו.‬
‫לא יכול להיות! נועדתם להיות ביחד!‬
‫נועדנו להיות ביחד?‬
‫זה מה שסטיג אמר לי.‬
‫מה? מתי?‬
‫כשהוא התקשר לספר שהוא פישל עם ג׳ודי.‬
‫הוא גם אמר שמה שהחמיר את המצב עוד יותר‬ ‫זה שהוא פספס הזדמנות להיות חבר שלך.‬
‫אין לו הרבה חברים בבית.‬
‫לא אמרת כלום.‬
‫לא שאלת.‬
‫אני מניח שאתה צודק.‬
‫לא שאלתי על החברים שלך,‬ ‫או המשפחה, או כל פרט אחר עליך.‬
‫נראה לי שגם אני פספסתי הזדמנות‬ ‫להיות חבר שלך.‬
‫נכון, חתיכת אידיוט.‬
‫ברור שלא, דאנקרס! אני אוהב אותך!‬ ‫-בסדר.‬
‫מה נראה לך שאתה עושה?‬
‫מעבד את הרגשות כלפי ג׳ודי ששמרתי בבטן.‬
‫אילו רגשות כלפי ג׳ודי?‬
‫אהבה ואובדן, אחי.‬
‫אבל לא איבדת אותה. אני כן.‬
‫קצת איבדתי אותה.‬
‫לא, אי אפשר לאבד מישהו קצת.‬ ‫או שמאבדים אותו, או שלא.‬
‫מי היה מאמין שאהבת חיינו‬ ‫תהיה אותה בחורה?‬
‫אתה…‬ ‫-זה מטורף.‬
‫התנשקת איתה בחדר בריחה‬ ‫למשך שש שניות. זאת לא אהבה.‬
‫אז למה הלב שלי‬ ‫עדיין כלוא בחדר הבריחה ההוא?‬
‫אני לא המטפל שלך.‬
‫תקשיב, אם כבר נפרדת מג׳ודי,‬
‫אתה מוכן לתת מילה טובה עליי?‬
‫פספסת נקודה.‬ ‫-היי! לא.‬
‫מאוחר מדי.‬ ‫-לא!‬
‫ברור שנכשלת במבחן במתמטיקה.‬
‫אולי גם השכלה גבוהה זה לא בשבילך.‬
‫ג׳ודי!‬
‫מייקי.‬
‫- ביי ביי בירדי -‬
‫זה כבר אמיתי. אין דרך חזרה.‬
‫נכנסת לזה עמוק מדי.‬
‫אם מלחיץ אותך כל כך להסתכל על פוסטר,‬
‫מה תעשי על הבמה?‬
‫מתרגשת לקראת ערב הפתיחה?‬
‫כן, ממש נרגשת.‬
‫- שישי ה-29 במרץ ב-19:00 -‬
‫אבל תראי את קימי! כה בטוחה בעצמה.‬
‫בשם אלוהים, לדמות קוראים ״קים״!‬
‫פשוט תפרשי ותני לה את התפקיד.‬
‫ג׳ודי, תנשמי.‬
‫מה?‬
‫את לא נושמת.‬
‫זה נכון.‬ ‫-כן.‬
‫מלחיץ אותך לפעמים‬ ‫להסתכל על המחליפים שלך?‬
‫לא ממש, לא.‬
‫בטח שלא.‬
‫כי אתה לא נלחץ.‬
‫למה את חושבת שאני לא נלחץ?‬
‫תראה אותך.‬
‫אוקיי, אז כל החיים שפטו אותך‬ ‫לפי ההופעה החיצונית שלך,‬
‫ועכשיו את עושה את זה לי?‬
‫כן, באמת עשיתי לך את אותו הדבר.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-סליחה.‬
‫תראי, אחת הסיבות שאני זוכר‬ ‫כל מילה מהנאום שלך בנשף‬
‫היא שהזדהיתי איתו מאוד.‬
‫מאיזו בחינה?‬
‫אראה לך.‬
‫אז זה קרה פה.‬
‫מה קרה פה?‬
‫זה היה מרשים.‬
‫תודה.‬
‫זה המקום שבו קיבלתי את הכינוי שלי,‬
‫שנשאר איתי לכל אורך חטיבת הביניים.‬
‫״טומי־פוטם״.‬
‫כן.‬ ‫-אתה…‬
‫סבלת מעודף משקל?‬
‫כן. עודף משקל רציני.‬
‫כמה רציני?‬
‫עד כדי שכשהייתי מתגלץ׳ במגלשה הזאת,‬ ‫ילדים היו צועקים,‬
‫״טומי־פוטם על המגלשה!‬ ‫רעידת אדמה! תפסו מחסה!״‬
‫יצירתי.‬ ‫-נכון?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫לא יודע, התחלתי להתעמל ולאכול נכון, ו…‬
‫ירדתי במשקל בסופו של דבר.‬
‫אבל ההרגשה שלי לא השתנתה.‬
‫בשבילי, זה בתי קולנוע.‬
‫זרקו לי המון חפצים על הראש‬ ‫מפני שהסתרתי את המסך.‬
‫הבנתי.‬ ‫-אז עדיין קשה לי להירגע בבתי קולנוע.‬
‫אני מרגישה שאני יושבת שם‬ ‫ומחכה שיזרקו עליי פופקורן.‬
‫טוב… אם נלך פעם לקולנוע,‬
‫אשמח לשבת איתך בשורה האחרונה.‬
‫זה יאמלל אותך, אז אני אקנה את הפופקורן.‬
‫לעולם לא אהיה אומלל איתך.‬
‫זה מצחיק.‬
‫אף פעם לא חשבתי על זה שבנים‬ ‫מתמודדים עם בעיות משקל, כמו בנות.‬
‫כן… החוויות האלה נהפכות לחלק מהמוח שלנו.‬
‫זה מעצב אותנו ואת צורת החשיבה שלנו.‬
‫אתה חושב שאפשר…‬
‫לא יודעת, לחווט את המוחות שלנו מחדש?‬
‫כדי לא לחשוב מחשבות שליליות?‬
‫לא יודע. בואי ננסה.‬
‫התרקדי איתי, קים?‬
‫מה? אתה רוצה לעשות חזרה כאן?‬
‫תראי, ג׳ודי, המקום הזה הוא…‬
‫זיכרון גרוע אחד גדול בשבילי.‬
‫אולי תוכלי לעזור לי‬ ‫להפוך אותו לזיכרון טוב.‬
‫אני מניחה שכן.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫מה?‬
‫ידעתי שקונרד בעניין שלך!‬
‫אוקיי… טומי.‬ ‫-אותו דבר.‬
‫יש לי המון שאלות.‬
‫שאלה ראשונה: את רוצה שזה יקרה שוב?‬
‫לא יודעת.‬
‫שאלה שנייה: זה אומר שאת רוצה לחזור לדאנק?‬
‫לא יודעת.‬
‫אולי אני אמורה להיות עם דאנק.‬
‫למה אני מרגישה אשמה כל כך?‬
‫בגלל שרק עכשיו נפרדת מדאנק.‬
‫אבל שלא תטעי:‬ ‫מותר לך להתנשק עם מי שאת רוצה.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל גם לדאנק מותר.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני רק רוצה להאמין שאם הוא יעשה את זה,‬
‫שיהיה לו מספיק כבוד לספר לי,‬ ‫כדי שלא אשמע על זה ממישהו אחר.‬
‫אז את יודעת מה לעשות.‬ ‫-כן.‬
‫בום.‬ ‫-סנאפ!‬
‫הנה זה. מוכן?‬ ‫-זה השיר שלנו…‬
‫״לא אכפת לי מי אתה‬ ‫-לא אכפת לי מי את‬
‫מאיפה באת‬
‫מה עשית‬
‫כל עוד תאהב אותי‬ ‫-כל עוד תאהבי אותי״‬
‫בחיים לא ניפרד.‬
‫בחיים לא.‬
‫אנחנו מושלמים.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫היי! לא לימדו אותך לדפוק?‬
‫אתה שם כבר יותר משעה. הייתי מודאג.‬
‫אני בסדר.‬
‫אתה לא בסדר.‬ ‫אתה שוב רואה סרטונים שלך עם ג׳ודי, נכון?‬
‫כן, שמעתי דרך הדלת.‬
‫אני מוחק אותם, טוב?‬
‫וכמה מחקת בינתיים?‬
‫אפס. אבל עמדתי למחוק‬ ‫כשהתפרצת לשם והפרעת לי.‬
‫טוב. סטלה, בואי מהר!‬ ‫-לא!‬
‫היא לא תרצה לפספס את זה.‬ ‫-אל תערב אותה בזה.‬
‫מה קורה?‬
‫דאנקלמן עמד למחוק‬ ‫את כל הסרטונים שלו עם ג׳ודי.‬
‫כן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫נועז.‬ ‫-כן.‬
‫אבל חכם. לא להשאיר זכר מהזוגיות.‬
‫מאפה?‬
‫תמיד.‬
‫כולם יודעים שכשאוכלים את זה,‬ ‫אסור לנשום!‬
‫אני יודע שאתם לא מאמינים לי, אבל תראו.‬
‫שמונים ושבעה סרטונים מסומנים, ו…‬
‫זהו. נמחקו.‬
‫מה את עושה לטלפון שלי?‬ ‫-הסרטונים לא נמחקים באמת‬
‫עד שעושים וידוא מחיקה.‬
‫כן. הצלה טובה.‬
‫חשוב לוודא שהזיכרונות היקרים האלה,‬
‫שהיו כל כך משמעותיים עבורך,‬
‫ייעלמו לנצח,‬
‫ולעולם לא ייראו או ייחוו שוב.‬
‫כן.‬
‫כאילו הם מעולם לא קרו, דאנק.‬
‫אחרי שאלחץ על הכפתור הזה, הם באמת לא קרו.‬
‫אחת…‬ ‫-אם כבר, כדאי שאני אלחץ על זה.‬
‫שתיים.‬ ‫-שתיים וחצי.‬
‫שלוש.‬ ‫-בסדר! ניצחת!‬
‫אני לא בסדר!‬
‫אני אבוד בלעדיה.‬
‫אני רוצה אותה בחזרה. זה מה שרצית לשמוע?‬
‫לא, אבל אני מכירה מישהי שבטח תרצה.‬
‫המנגואים היום טריים מאוד, אז…‬
‫מחוות פיוס?‬
‫מסורת.‬
‫אז אם אנחנו מקיימים את המסורת,‬
‫עדיין נבצע את השיר‬ ‫במסיבת היומולדת של פארידה?‬
‫זה יהיה שיא הערב, נכון?‬
‫סבבה.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫מוכרים את החולצות שלך ב־20% הנחה?‬
‫שזה מספיק מביך בפני עצמו,‬
‫אבל מה שעוד יותר גרוע:‬ ‫לקחתי את הוריי לחנות‬
‫כי רציתי להרשים אותם…‬ ‫-לא!‬
‫והם ראו במו עיניהם שהבת שלהם,‬
‫שטוענת שיש לה עתיד בתור מעצבת,‬
‫נמכרת במחיר מבצע.‬
‫רק רציתי להגיד סליחה‬ ‫שעזבתי את ארוחת הערב שלנו.‬
‫לא, סליחה שהגזמתי בתגובה.‬
‫כן…‬
‫אז הכול סבבה?‬
‫כן, הכול סבבה.‬
‫קפאתי באודישן ל״ביי ביי בירדי״.‬
‫זה היה חד־פעמי.‬
‫זה קורה לי בכל פעם.‬
‫בכלל, אף פעם לא השתתפתי בהצגה.‬ ‫-מה?‬
‫כשהכרתי את ג׳ודי,‬ ‫העמדתי פנים שהייתי ב״חתולים״,‬
‫כי רציתי להרשים אותה. דה.‬
‫וכשאני על הפסנתר, כן,‬ ‫אני יכול לשיר בלי לזייף.‬
‫אבל ברגע שאני צריך לעשות את זה מול אנשים,‬
‫אני קופא.‬
‫באמת חשבת שאם תספר לג׳ודי‬ ‫שהיית ב״חתולים״, זה ירשים אותה?‬
‫או את מישהו אחר?‬
‫אם חתולים מזמרים לא מרגשים אותך,‬
‫אין לך נשמה.‬
‫טוב שאני חובבת חתולים.‬
‫אני חובב כלבים, אז אנחנו כנראה לא מתאימים.‬
‫יש משהו שאני צריכה לספר לך.‬
‫באמת? כי…‬
‫האמת שגם לי.‬
‫קודם אתה.‬ ‫-לא, בבקשה. את.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫טוב, אני פשוט אגיד את זה.‬
‫נישקתי מישהו.‬
‫ורציתי שתשמע את זה ממני,‬
‫כי באמת אכפת לי ממך.‬
‫וזה משהו שלא ישתנה לעולם.‬
‫דאנקלמן, חכה. לא, אני…‬
‫בחייך…‬ ‫-זה טירוף. תירגע.‬
‫בבקשה, תחזיק את השקית.‬
‫אני רוצה להיפטר מכל מה שמזכיר לי אותה.‬
‫תמונות, מזכרות… כמו זה.‬
‫לא.‬ ‫-כן. הבקסטריט בויז.‬
‫זה חייב לעוף. אני לא יכול!‬
‫מה עוד? קדימה.‬
‫הכלבים העתידיים שלנו.‬ ‫-לא!‬
‫היו. כבר לא.‬ ‫-לא! פנלופי ופיפי!‬
‫אין דלמטים לדאנקרס! החתול…‬
‫כל החיות החמודות. בייחוד הג׳ירפה.‬
‫רגע. למה הג׳ירפה?‬
‫כי היא גבוהה!‬
‫זה דווקא הגיוני.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫תשאירו הודעה ואחזור אליכם.‬
‫בחייך, דאנק. בוא נדבר על זה.‬
‫הספר האהוב עליה.‬
‫כן, קראתי אותו בגללה.‬
‫היי, אני רק מתקשרת להזמין שייק למחר.‬
‫לא אכין לה יותר שייקים, אז זה לפח.‬
‫מוקדם מדי? כן.‬
‫למה יש כל כך הרבה תמונות?‬
‫אני בכלל לא נראה בה טוב.‬
‫אשמור אותה לעצמי.‬
‫זה לא הוגן. זה קרה אחרי שנפרדנו.‬
‫והמצלמה שהיא קנתה לי ליום הולדת 15.‬
‫זה חייב ללכת. תפוס!‬
‫הלך.‬ ‫-אני באמת חושב שתצטער שזרקת את כל זה.‬
‫אני מוצף בחרטות גם ככה. מה זה משנה?‬
‫אוי לא!‬
‫מה קרה?‬
‫אינגוור בגד בי עם אווה אולפסון!‬
‫מה? מאיפה לך?‬
‫גונבורג ביורק ראה אותם‬ ‫מתנשקים אתמול ביריד יוקמוק!‬
‫התקשרתי לאינגוור ואמרתי שזה נגמר בינינו.‬
‫יופי!‬ ‫-אני רוצה להיות לבד! לנצח!‬
‫כן!‬
‫כשהייתי בכיתה ב׳,‬
‫כתבתי לג׳ודי פתק:‬ ‫״תצאי איתי? כן או לא?״‬
‫והיא ענתה ״אולי״!‬
‫הקשר שלנו היה אבוד מההתחלה.‬
‫אנחנו לא צריכים אותם.‬ ‫-לא.‬
‫וידוא מחיקה.‬ ‫-כן!‬
‫וידוא מחיקה.‬ ‫-יפה!‬
‫בא לי רעיון מצוין, סטלה.‬
‫את ואני‬
‫צריכים לאחד כוחות.‬
‫לאחד כוחות?‬
‫נניח שג׳ודי או אינגוור ירצו לחזור אלינו.‬
‫נזכיר אחד לשנייה את הרגע הזה בדיוק,‬
‫וככה, אף אחד מאיתנו‬ ‫לא יצטרך לחוות שוב כאב כזה!‬
‫אני בעד.‬ ‫-מעולה.‬
‫ואתה?‬
‫אני לא מעוניין בברית המטופשת שלכם.‬
‫תראו, כל חיי פשוט חיכיתי לה.‬
‫יש לי שקית מלאה בחפצים שמוכיחים את זה.‬
‫תראו מה יש פה.‬
‫תמונות, מזכרות…‬
‫המצלמה שהיא קנתה לי בגיל 15.‬
‫אתם יודעים מה?‬ ‫אולי ג׳ודי היא לא הגורל שלי.‬
‫אולי הייתי אמור ללכת בדרך הזאת.‬
‫צילום.‬
‫מי רוצה להיות המצולם הראשון שלי?‬ ‫בואו נצלם משהו!‬
‫איחוד הכוחות הוא רק השלב הראשון.‬
‫השלב השני…‬
‫השלב השני הוא להראות לאקסים‬ ‫שאנחנו לא צריכים אותם.‬
‫שאנחנו במיטבנו.‬ ‫-אנחנו לא צריכים זוגיות כדי להיות מאושרים.‬
‫תודה, כן. שאנחנו לא…‬
‫מתים מבפנים.‬
‫אני לא מתגעגעת לאינגוור בכלל.‬
‫כן. בסדר…‬
‫איך עושים את זה? מרימים את הרגל?‬
‫טוב, סבבה. זה קצת קשה משחשבתי…‬
‫נצלם תמונה. קדימה.‬
‫אתה שונא יוגה. יש לך ליבה חלשה.‬
‫- חיים במסלול המהיר -‬
‫הדברים האלה פשוט מסוכנים.‬
‫כלבלבים!‬
‫אלוהים, הם כל כך… לא!‬
‫- אוהבים חיות מבלונים -‬
‫חיות מבלונים? אתם בני חמש?‬
‫- אחר כך קפה בתיבול דלעת -‬
‫בכלל לא האלווין עכשיו.‬
‫- תסרוקת חדשה -‬
‫למה היא עושה לו צמות?‬
‫בחזרה לכלבלבים. פשוט אגזור אותם מהתמונה.‬
‫חמודים!‬
‫- איך לשחק שח -‬
‫הארפר, אני ממש חייבת…‬
‫שח מלמד ריכוז,‬
‫חשיבה יצירתית, וזריזות.‬
‫כל אלה ישפרו את כישורי הראיון שלי.‬
‫שחמט!‬
‫לא ציפיתי לזה!‬
‫דאנקלמן נפרד ממני, נישקתי מישהו אחר,‬ ‫וסיפרתי לו על זה, ועכשיו הוא לא עונה לי,‬
‫ונראה שהוא חי את החיים הטובים.‬
‫והוא אפילו עשה מסיבת כלבלבים!‬
‫למה לא שמעתי על זה עד עכשיו?‬
‫כי את עוזבת בקרוב,‬
‫אז אני מנסה להיגמל מההרגל‬ ‫להתייעץ איתך בכל פעם שיש לי בעיה.‬
‫אני עדיין כאן. תיעזרי בי.‬
‫טוב. מה לעשות?‬
‫כשדייגו ואני נפרדנו, ונישקתי את אלכסנדר…‬
‫הארפר, לא מדובר עלייך.‬
‫נכון. אני תמיד שוכחת את זה.‬
‫טוב. אם הוא לא עונה להודעות ולשיחות,‬
‫את צריכה לדפוק לו בדלת‬ ‫ולהכריח אותו לדבר איתך.‬
‫מה להגיד?‬
‫את שחקנית עכשיו. בואי נאלתר.‬
‫זה יהיה אימון טוב לשתינו.‬ ‫אני אהיה דאנקלמן,‬
‫טוב? ואת תהיי את.‬
‫מוכנה?‬ ‫-טוב.‬
‫ו… אקשן.‬
‫טוב…‬
‫דאנקלמן, אני יודעת‬ ‫שאתה בטח נורא כועס עליי…‬
‫בטח שאני כועס!‬
‫נישקת מישהו אחר רגע אחרי שנפרדנו.‬
‫שלושת החודשים האחרונים‬ ‫לא שווים כלום בעינייך?‬
‫הזוגיות שלנו הייתה בדיחה אחת גדולה?‬
‫מה?‬ ‫-אני מכין לך שייק בכל יום, ג׳ודי!‬
‫לא!‬ ‫-עמדתי על ארגזים בשבילך! את מפלצת!‬
‫אני יודעת.‬
‫אני נוראית. אני נורא מצטערת.‬
‫רגע…‬
‫אני רק מכינה אותך לתרחיש הגרוע ביותר.‬
‫טוב, אז הוא…‬
‫הוא לא יגיד את הדברים האלה.‬
‫לא.‬
‫טוב. יופי.‬
‫או שכן.‬
‫סטלה?‬
‫היי.‬
‫דאנקלמן נמצא?‬
‫שלום, ג׳ודי.‬
‫היי.‬
‫אני כנראה לא מעודכנת.‬
‫בגדי הפלנל?‬
‫אנחנו מנסים להתחיל טרנד. תודה ששמת לב.‬
‫סליחה, אבל אני כבר לא צריך את זה.‬
‫זאת הייתה מתנה.‬
‫לא מתאים שזה יישאר אצלי.‬
‫יום טוב.‬
‫שלום.‬
‫היי.‬
‫אז… בקשר לערב ההוא.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫היה לי ערב ממש מדהים.‬
‫אבל לא אמרת לי שום דבר אחרי זה.‬
‫וגם לא מאז, האמת.‬
‫כן, אני…‬
‫החבר שלי ואני בדיוק נפרדנו,‬
‫בדיוק אז,‬
‫אז לא ציפיתי…‬
‫שזה יקרה מיד אחר כך.‬
‫אנחנו לא חייבים למהר, טוב?‬
‫אני רק רוצה להכיר אותך יותר מקרוב.‬
‫טוב.‬
‫אז…‬
‫תבואי לטקס השריפה בשבת?‬
‫שמעתי משהו על זה. מה זה בדיוק?‬
‫לפני שבוע החזרות האחרון,‬
‫חלק מהשחקנים נפגשים בקרסנט פארק.‬
‫כל אחד מביא משהו לזרוק למדורה.‬
‫משהו שיעזור להם לעשות סדר בראש,‬
‫ולהיפטר מאנרגיות שליליות לפני ערב הבכורה.‬
‫זה נשמע…‬
‫קיטשי, אני יודע. ממש קיטשי.‬
‫אבל יהיה כיף.‬
‫כן… האמת היא שיש לי מסיבת יום הולדת בשבת.‬
‫אולי תבואי קודם למדורה,‬
‫ומשם תמשיכי למסיבה?‬
‫אני לא בטוחה שכיף איתי כרגע.‬
‫את הכוכבת. כדאי שתהיי שם.‬
‫יהיה כיף.‬
‫בסדר, אבוא.‬
‫ניפגש בשבת.‬
‫בעצם…‬
‫כן, אני… כימיה.‬
‫אומנות.‬
‫אבא שלי גר באריזונה,‬
‫והוא מעולם לא ראה אותי בהצגה.‬
‫כל שנה הוא אומר שהוא ישתדל להגיע,‬ ‫ואני מאמינה לו,‬
‫אבל הוא אף פעם לא בא. רק שולח גלויה.‬
‫זו השנה שבה אני מפסיקה להאמין.‬
‫יפה מאוד.‬
‫תודה.‬
‫טוב…‬
‫אז כשהייתי קטן,‬
‫דימוי הגוף שלי היה דפוק כל כך‬
‫שלבשתי חולצות במידות ענקיות‬ ‫כדי שהילדים לא יצחקו עליי.‬
‫וכמובן, זה לא עזר.‬
‫היי, פעם זה היה מגניב.‬
‫רק לא עליי, וזה בסדר.‬
‫בכל אופן, אני לא יודע אם יש אנשים‬ ‫שמרגישים 100% בנוח בגוף שלהם,‬
‫אבל אני מקווה להיות כזה פעם.‬
‫אמרתי לך שזה קיטשי.‬
‫זה דווקא היה ממש מגניב.‬
‫תודה.‬
‫כן.‬
‫טוב, עכשיו אני.‬
‫החבר שלי ואני בדיוק נפרדנו.‬
‫והוא היה החבר הראשון שלי.‬
‫ממה ששמעתי,‬ ‫הראשון הוא זה שהכי קשה להתגבר עליו.‬
‫בכל אופן, הוא…‬
‫נתן לי את אלה.‬
‫זה כנראה אחד הדברים‬ ‫הכי מקסימים שמישהו עשה למעני.‬
‫אבל כל עוד הן קיימות,‬
‫אני לא חושבת שאצליח להתקדם הלאה.‬
‫ואני רוצה להתקדם הלאה.‬
‫אני חייבת להתקדם הלאה.‬
‫אז…‬
‫זה הצעד הראשון.‬
‫טוב.‬
‫לא! אני לא רוצה להתקדם הלאה!‬
‫נראה לי שמאוחר מדי.‬ ‫-מצאתי!‬
‫- שוגון -‬
‫ג׳ודי אומרת שהיא תבוא ברגע שתוכל.‬
‫היא במפגש עם השחקנים.‬
‫אלא מה.‬
‫אז…‬
‫כבר בישרת להורייך את הבשורות הטובות?‬ ‫-לא.‬
‫כל החולצות של פארידה נמכרו!‬
‫די!‬
‫זה נהדר, מתוקה!‬
‫את יכולה להתגאות בעצמך.‬ ‫-כן.‬
‫אני גאה בעצמי.‬
‫ואתם?‬
‫כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫אבל היום מלאו לך 17,‬ ‫וזה הזמן לחשוב על העתיד ברצינות.‬
‫וזה לא שאנחנו לא מכירים בכישרון שלך.‬ ‫אנחנו מכירים בו.‬
‫אבל סיכויי ההצלחה בתעשיית האופנה‬ ‫הם כמעט אפסיים.‬
‫לימודי רפואה הם דרך בטוחה בהרבה.‬ ‫-בדיוק. כן.‬
‫עם כל הכבוד,‬
‫אחד מהדברים הרבים שאני מעריץ בבת שלכם‬
‫הוא שהיא מפלסת דרך לעצמה.‬
‫אני מת לראות מה מחכה לה בסופה.‬
‫תרצו עוד משהו?‬ ‫-לא.‬
‫אבל תעשי לו חשבון נפרד.‬
‫בצחוק!‬
‫לא בצחוק.‬
‫אני שמתי עין על הבחור הזה…‬
‫אז…‬
‫מתברר שאני עוד לא מוכנה להמשיך הלאה.‬
‫כן.‬
‫כך זה נראה.‬
‫אני נורא מצטערת.‬
‫על מה?‬
‫אני מרגישה כאילו השליתי אותך‬ ‫עם הנשיקה ההיא.‬
‫לא השלית אותי.‬
‫ועד כמה שכואב לי להגיד את זה,‬ ‫אני לא חושב שאת צריכה לוותר על האקס שלך.‬
‫כי אם תוותרי עליו,‬
‫זוג הפלטפורמות הפריך הזה‬ ‫יהיה המזכרת היחידה מהזמן שביליתם ביחד.‬
‫אתה ממש מבין בנעליים.‬
‫גדלתי עם שלוש אחיות.‬
‫ידידים?‬
‫ידידים.‬
‫קימי!‬
‫היי!‬
‫זה היה כזה מגניב!‬ ‫-מה?‬
‫הצלת את הנעליים של ג׳ודי.‬
‫הן נעלי מעצבים. לשרוף אותן זה חטא.‬
‫את מתפתחת.‬
‫קח את זה בחזרה!‬ ‫-כמו זחל קטן שנהפך לגולם.‬
‫הגולם הוא שלב הביניים בין זחל לפרפר.‬
‫אני יודעת.‬
‫ואני ידעתי שיש לך לב טוב.‬
‫אתה לא יודע כלום.‬
‫בטח, קימי.‬
‫מה שתגידי.‬
‫כלום!‬
‫״יום הולדת שמח!״‬
‫תביעי משאלה.‬
‫יש!‬ ‫-כן!‬
‫ועכשיו, קבלו אותם לבמה,‬
‫פארידה וסטיג!‬
‫מה עשית?‬ ‫-רשמתי אותנו לבצע שיר.‬
‫לא…‬ ‫-כן.‬
‫בוא!‬
‫בוא כבר!‬ ‫-לא!‬
‫למה חשבת שזה רעיון טוב?‬
‫כי הדרך היחידה להתגבר על פחד משירה מול קהל‬ ‫היא פשוט לעשות את זה.‬
‫הוא קצת מתבייש. תנו לו מחיאות כפיים.‬
‫אין מצב. לא.‬
‫משהו קטן שיזכיר לך את הבית.‬
‫״אם תשנה את דעתך‬
‫אני הראשונה בתור‬
‫מותק, אני עדיין פנויה‬
‫תן לי צ'אנס‬
‫אם תצטרך אותי, תגיד לי‬ ‫-תגידי לי‬
‫אהיה בסביבה‬
‫אם אין לך לאן ללכת‬ ‫אם התבאסת‬
‫אם היית לבד כשהציפורים היפות עפו‬
‫מותק אני עדיין פנויה, תן לי צ'אנס‬ ‫-מותק אני עדיין פנוי, תני לי צ'אנס‬
‫אעשה כמיטב יכולתי‬
‫זה לא שקר‬
‫אם אועמד למבחן‬
‫אם אוכל לנסות‬
‫תני לי צ'אנס, כן‬
‫זה כל שאבקש ממך, מותק‬
‫תני לי צ'אנס, כן״‬
‫שיר את זה, סטיג!‬
‫״נוכל לצאת לרקוד…״‬
‫וואו.‬ ‫-נכון?‬
‫״נוכל לצאת לטייל‬ ‫כל עוד נהיה יחד‬
‫נקשיב לקצת מוזיקה‬
‫אולי סתם נדבר‬
‫אכיר אותך יותר טוב‬
‫תני לי צ'אנס, כן‬
‫תני לי צ'אנס״‬
‫סטיג! כן!‬
‫שוודיה!‬
‫איזה כיף היה!‬ ‫-כן!‬
‫אפשר לשים את זה בבגאז׳ שלך?‬ ‫-בטח.‬
‫לא, רגע!‬
‫אלה החולצות שלי.‬
‫כן.‬
‫קנית את כולן?‬
‫איבדת ביטחון בעצמך, אני…‬
‫חשבתי שזה יעזור להחזיר לך אותו.‬
‫זה כל כך…‬
‫מטומטם!‬
‫מה מטומטם בזה?‬
‫כי כלום לא השתנה. עדיין נכשלתי.‬
‫אבל כשרוצים משהו מספיק,‬ ‫רודפים אחריו עד שמשיגים אותו.‬
‫לא מסתפקים בסירוב.‬
‫זה מה שעשיתי איתך ועם דאנקרס.‬
‫לא רציתם שום קשר אליי, ועכשיו תראי.‬
‫אנחנו שוב חברים.‬
‫אילו ויתרתי…‬
‫בכלל לא הייתי פה עכשיו.‬
‫אני שמחה שאתה כאן.‬
‫גם אני.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫זה היה רע מאוד.‬
‫אוי לא.‬
‫אכלתי המון שום! פארידה, סליחה.‬
‫סליחה. אביא סוכריית מנטה וננסה שוב?‬
‫לא, לא הנשיקה‬
‫הפרתי את קוד הבנות!‬
‫באמת?‬
‫אסור לי לנשק בן‬ ‫שהחברה הכי טובה שלי חיבבה פעם.‬
‫מצטער, אני לא מעודכן בקודים.‬
‫דווקא עכשיו היא באה?‬
‫תתנהג רגיל.‬
‫מצטערת.‬
‫אלוהים, אני נורא מצטערת שאיחרתי.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫לא נורא.‬ ‫-באמת?‬
‫פספסתי את כל הארוחה שלך. את לא כועסת?‬
‫לא. כלומר… לא לעניין לפספס‬ ‫את יום ההולדת של החברה הכי טובה,‬
‫אבל… דברים קורים,‬
‫ואני אדם מבין מאוד.‬
‫כולנו צריכים להיות סלחנים יותר.‬
‫כי כמו שאמרתי…‬
‫דברים קורים.‬
‫כן.‬
‫הם קורים.‬
‫כן.‬
‫איפה דאנק?‬
‫אני רוצה לדבר איתו.‬ ‫-בפנים.‬
‫טוב.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫תודה.‬
‫תיהני.‬
‫״מבט אחד מסכן הכול‬
‫לא אכפת לי‬
‫״לא אכפת לי מי אתה‬ ‫-לא אכפת לי מי את‬
‫מאיפה באת‬
‫מה עשית‬
‫כל עוד…״‬
‫נראה שדאנק עדיין במיטבו.‬
‫ואת עדיין בנקודת השפל שלך.‬
‫״לא אכפת לי מה עשית‬
‫כל עוד תאהב אותי‬ ‫-כל עוד תאהבי אותי״‬
‫בג׳וליארד יש תוכנית תיאטרון בקיץ?‬
‫כן! ואם היא תרצה ללמוד שם,‬ ‫לימודים בתוכנית הקיץ ייתנו לה יתרון.‬
‫הם לא ידברו על ג׳וליארד‬ ‫אחרי שיראו אותך בהצגה.‬
‫בואי נשכור צלם מקצועי שיסריט את ההצגה.‬
‫כן!‬ ‫-כן.‬
‫נראה לי שכדאי עם שלוש מצלמות.‬ ‫-לפחות.‬
‫נכון?‬ ‫-השתגעתם?‬
‫היי!‬
‫אף פעם לא מוקדם מדי לחשוב על זה.‬
‫לא, זה הדבר האחרון‬ ‫שאני צריכה לחשוב עליו כרגע.‬
‫קרה משהו?‬
‫הקדשתי יותר מדי זמן להצגה‬ ‫אז אני נכשלת במתמטיקה,‬
‫בדיוק איבדתי את דאנקלמן,‬ ‫ושרפתי את הנעליים שהוא נתן לי,‬
‫ואני אהיה איומה בהצגה,‬
‫ואתם כל הזמן מזמינים אנשים‬ ‫שפשוט ישבו שם ויראו אותי נכשלת!‬
‫והארפר עוברת לגור במרחק 3,000 ק״מ מפה,‬
‫ואין סיכוי שג׳וליארד, או כל מוסד אחר,‬
‫ירצה קשר כלשהו אליי, אז אני פשוט…‬
‫את בסדר?‬
‫אימא, אין לי אוויר.‬
‫תעצור בצד, ריצ׳י.‬
‫את בסדר.‬ ‫-אין לי אוויר.‬
‫תירגעי. נשימות עמוקות ואיטיות.‬
‫פנימה והחוצה.‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫לא נשקפת לך שום סכנה.‬
‫תזכירי לעצמך שזה זמני.‬
‫זה זמני.‬
‫זה לא לתמיד.‬ ‫-זה לא לתמיד.‬
‫זה ייגמר.‬ ‫-זה ייגמר.‬
‫קחי.‬
‫ככה.‬
‫איך ידעת מה להגיד?‬
‫אימא שלך הייתה מאחורי הקלעים‬
‫באלף תחרויות יופי.‬
‫אז למדתי שיטות למקרה שזה יקרה להארפר.‬
‫סליחה שאני הבת הדפוקה. אני…‬
‫תפסיקי! את מושלמת כמו שאת.‬
‫התקפי חרדה הם דבר נפוץ מאוד.‬
‫בייחוד עם הורים כמונו.‬ ‫-אבא…‬
‫הפעלנו עלייך יותר מדי לחץ,‬
‫עם ההזמנות, והמסיבה, וג׳וליארד…‬ ‫-היינו צריכים לצפות לזה.‬
‫אז אתם יכולים לתת לי עצות,‬
‫למקרה שזה יקרה שוב?‬
‫כן. אנחנו יכולים.‬
‫בגללכם יצאתי כזאת דפוקה,‬ ‫אז לפחות תנסו לתקן אותי.‬
‫מוקדם מדי.‬
‫זה עוד לא מצחיק.‬
‫טוב, עכשיו זה מצחיק.‬
‫את כבר אורזת?‬
‫חשבתי שכדאי להתחיל.‬
‫אז…‬
‫ישבתי פה כל הערב‬
‫ובהיתי בארגזים האלה,‬
‫ואני לא מצליחה לגרום לעצמי לאטום אותם.‬
‫כי מאז גיל שמונה, מה שלא עשיתי,‬
‫תמיד הייתם שם.‬
‫אתם מערכת התמיכה שלי,‬
‫ועכשיו לא תהיו שם.‬
‫לא.‬
‫רק בגלל שלא נשב בקהל,‬
‫זה לא אומר שלא נהיה שם בשבילך.‬
‫ואם איכשל בעבודה הזאת?‬
‫ואם יפטרו אותי?‬
‫ואם תחרויות יופי‬ ‫הן הדבר היחיד שאני טובה בו?‬
‫הארפר, ממתי את…‬
‫שומעת את הקול הזה?‬
‫מתמיד.‬
‫הפתעה!‬ ‫-מה?‬
‫מה לגבי…‬
‫״אם לא תלמדי לשלוט בזה, זה ישלוט בך״?‬
‫אני לא יודעת איך לשלוט בזה.‬ ‫רק רציתי להישמע כאילו אני יודעת.‬
‫את לא חייבת לדעת תמיד את התשובה הנכונה.‬
‫אני חייבת אם אני רוצה שייקחו אותי ברצינות,‬
‫ולא יראו אותי רק בתור‬ ‫איזו מלכת יופי לשעבר.‬
‫את רוצה שייקחו אותך ברצינות?‬
‫את יודעת שאת לא צריכה לפחד‬ ‫להגיד ״אני לא יודעת״‬
‫אם את לא יודעת.‬
‫אגיד לך מה אני בוודאות לא יודעת:‬
‫איך אשרוד בלעדייך.‬
‫גם אני לא.‬
‫אז איך אעשה את זה?‬
‫לארוז, או לעזוב אותנו?‬
‫גם וגם.‬
‫ארגז אחד בכל פעם.‬
‫וואו! זה היה טוב.‬
‫מוכנה לידיים האלה?‬
‫היי. גם אתה לא נרדם?‬
‫אפילו לא קצת.‬
‫מה התירוץ שלך?‬
‫ובכן…‬
‫נישקתי מישהי.‬
‫את ג׳ודי? רק לא אותה!‬ ‫-לא, אני נשבע שלא את ג׳ודי!‬
‫אז את מי?‬
‫את פארידה.‬
‫מה? פארידה?‬
‫זה אדיר, נכון?‬
‫אבל היא אומרת שזה לא יכול לקרות‬ ‫בגלל הקוד של הבנות.‬
‫אם זה מה שהיא רוצה,‬ ‫אתה חייב לכבד את זה.‬
‫הייתי צריך להצטרף לברית הטיפשית שלכם.‬ ‫-אל תגיד את זה.‬
‫לא עדיף לאהוב ולאבד‬ ‫מאשר לא לאהוב מלכתחילה?‬
‫לא הייתי מוותר על שלושת החודשים‬ ‫שלי עם ג׳ודי תמורת שום דבר.‬
‫ארוחת הערב? ה״טרדאקן״?‬ ‫הרסת שלושה עופות, דאנקרס.‬
‫לא הייתי משנה שום דבר.‬
‫בקטע מוזר,‬
‫כל זה לא היה קורה לולא באת.‬
‫אז זה די בזכותך.‬
‫שמחתי לעזור, דאנק.‬
‫זה מה שחברים עושים.‬
‫אני יודע שאתה אמור לעזוב בסוף הסמסטר.‬
‫כן.‬
‫אבל…‬
‫אם תרצה,‬
‫אתה יכול להישאר פה בקיץ.‬
‫כאן? אני? דאנק?‬ ‫-כן!‬
‫אני ודאנק? סטיג ודאנק? יש!‬
‫טוב…‬ ‫-זה יהיה הקיץ הכי כיפי בעולם!‬
‫- ביי ביי בירדי‬ ‫מסיבת טרום בכורה -‬
‫רגע, קנית את כולן?‬
‫כן. עכשיו היא סבבה עם זה,‬
‫אבל כשהיא ראתה אותן, היא התחרפנה.‬
‫אני לא התחרפנתי!‬ ‫-את כן.‬
‫שתוק!‬
‫היי, פארידה.‬
‫אני יודעת.‬
‫יודעת מה?‬
‫אני יודעת.‬
‫בעצם ידעתי כבר אז, בחניון.‬
‫וזה בסדר.‬
‫את בטוחה?‬
‫תאמיני לי, זה הדבר היחיד בחיי‬ ‫שאני בטוחה בו כרגע.‬
‫תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫ביטלנו עכשיו את קוד הבנות?‬
‫טוב…‬
‫טוב, תיהנו לכם.‬
‫הבאת סוכריית מנטה?‬
‫הבאתי סוכריית מנטה.‬
‫אני מופתעת שבאת.‬
‫רק עושה את שלי כדי לתמוך באומנויות הבמה.‬
‫כן.‬
‫טוב, תראה. אני יודעת שאתה לא רוצה‬ ‫לדבר איתי, ואני מבינה את זה.‬
‫באמת.‬
‫אני רק רוצה שתדע‬ ‫שאשאיר לך כרטיס בקופה מחר.‬
‫אבל מי יודע, אולי לא אהיה שם בעצמי.‬
‫רגע, מה?‬
‫לא יודעת, אני פשוט…‬
‫פשוט שמעתי ש…‬
‫אולי אני לא מספיק טובה,‬
‫או שאולי אני עוד לא מוכנה‬ ‫לעשות דברים כאלה.‬
‫מי שאמר לך את זה טעה.‬
‫הוא לא מכיר אותך כמוני.‬
‫תאמיני לי, זה סתם רעש. את תהיי אדירה.‬
‫דאנקרס!‬
‫אני צריכה עזרה.‬
‫אני שמחה שדיברנו.‬
‫מה? מה קרה?‬
‫זה אינגוור. הוא עשה לי שיחת וידאו.‬ ‫הוא רוצה שנחזור להיות ביחד.‬
‫תני לי לדבר איתו.‬
‫תני לי אותו!‬
‫תקשיב, אינגוור!‬
‫אלוהים, הוא חתיך הורס!‬
‫הפרצוף שלו כזה סימטרי!‬
‫תמשיך!‬ ‫-טוב.‬
‫תקשיב, אינגוור.‬
‫שברת לסטלה את הלב.‬
‫תתבייש לך שניסית לשכנע אותה‬ ‫שאתה יכול לאחות אותו.‬
‫אז תשלח לי את השם‬ ‫של תכשיר השיער שאתה משתמש בו,‬
‫ואז תאבד את המספר שלה. כן. ביי!‬
‫בום! ככה נותנים עזרה.‬
‫בחייך!‬
‫מה קרה?‬
‫אני עדיין רוצה את זה.‬
‫איכ, את אחיך?‬
‫לא, לא את אחי.‬
‫וגם לא את אינגוור.‬
‫לא נשארה בך טיפת רצון להיות עם ג׳ודי?‬
‫לא.‬
‫כן. ברור. כמובן.‬
‫כל כולי.‬
‫אבל…‬
‫אני לא יודע אם אוכל לסמוך עליה שוב.‬
‫כל חייך האדרת אותה,‬
‫וברגע שהיא עושה משהו‬ ‫שהורס את הדימוי המושלם שלה בעיניך,‬
‫אתה מפיל אותה לקרשים.‬
‫היי.‬
‫זאת הבת שלי.‬
‫זאת הילדה שלי.‬ ‫-אימא, אנחנו צריכים…‬
‫שבי.‬ ‫-טוב. להירגע.‬
‫אני בסדר. נרגעתי.‬
‫תראי!‬ ‫-מרגש!‬
‫- שמור -‬
‫וואו, אולם מלא.‬
‫אני שמה 20 דולר שאת תפשלי ובענק.‬
‫את עומדת להשפיל את עצמך‬ ‫מול כל האנשים שיקרים לך.‬
‫סליחה.‬
‫חוץ מדאנקלמן, שלא טרח לבוא.‬
‫הוא כנראה לא רצה לראות אותך ברגע הכישלון.‬
‫סליחה.‬
‫בעוד כמה שעות,‬ ‫תחזרי להיות הנערה הגבוהה וזהו.‬
‫טוב…‬
‫זה לא לתמיד. זה זמני.‬
‫תראו מי מנסה לעשות סדר‬ ‫כדי לחזור לקרקע המציאות.‬
‫איך הולך?‬
‫את לא קולטת?‬
‫לעולם לא תשלטי בי.‬
‫אני שולטת בך.‬
‫ג׳ודי?‬
‫את בסדר?‬
‫את תכף עולה לבמה.‬
‫אני לא יכולה… לא יכולה לצאת לשם.‬
‫למה לא?‬
‫ג׳ודי, למה לא?‬ ‫-אני מפחדת לחטוף התקף חרדה על הבמה, טוב?‬
‫גם לך זה קורה?‬
‫מה זאת אומרת, ״גם״?‬
‫אני בחורה בת 17 על כדור הארץ.‬ ‫יהיה מוזר אם לא יהיו לי התקפי חרדה.‬
‫טוב, אבל את עדיין יכולה להחליף אותי, נכון?‬ ‫כי אני לא יכולה.‬
‫לא.‬
‫אבל זה מה שרצית, לא?‬
‫כן, אבל לא ככה.‬
‫אבל אעמוד בשולי הבמה כל ההצגה,‬
‫ואם תמעדי, תביטי אליי ואתן לך את השורה.‬
‫בסדר?‬
‫אתן לך גב.‬
‫לא אתן לך להיכשל.‬
‫תודה.‬
‫עכשיו… לכי תתלבשי.‬
‫לכי.‬
‫זה לא היה כזה קשה, נכון? לחשוב‬ ‫על הצרכים של מישהי אחרת ולא על עצמך?‬
‫אני כמעט הקאתי.‬
‫להיות טובה זה תמיד שורף?‬
‫רק כשעושים את זה כמו שצריך.‬
‫בואי הנה.‬
‫היי, ג׳ודי מזכירה אותי לפעמים?‬
‫שחרר, אחי.‬
‫משחרר.‬
‫תשברי רגל, ג׳ודי.‬
‫את תזדקקי לכמה מזל שרק אפשר.‬
‫את תקפאי.‬
‫זה סתם רעש.‬
‫תנשמי.‬
‫״בן אחד‬
‫בן אחד מיוחד‬
‫בן אחד להיות איתו‬
‫ולדבר איתו‬
‫וללכת איתו‬
‫בן אחד‬
‫כך זה צריך להיות‬
‫בן אחד‬
‫בן קבוע אחד‬
‫בן אחד להיות איתו‬
‫לנצח נצחים‬
‫בן אחד‬
‫כך זה צריך להיות‬
‫באחד הימים תגלי‬
‫שזאת מהות החיים‬
‫את צריכה מישהו‬
‫שחי רק בשבילך‬
‫בן אחד‬
‫כך זה צריך להיות״‬
‫- ברוך הבא קונרד בירדי -‬
‫אני, קים מקאפי…‬
‫רגע, אז באמת שכחת את הטקסט שלך?‬
‫כמה מביך.‬
‫תתאפסי על עצמך, ג׳ודי.‬
‫״בהיותי צלולה בדעתי ובגופי״…‬
‫בהיותי צלולה בדעתי ובגופי,‬
‫מבטיחה לשמור אמונים לקונרד בירדי…‬
‫״יש מוזיקה להשמיע‬
‫מקומות להגיע אליהם, אנשים לראות‬
‫הכול בשבילך ובשבילי‬
‫החיים הם מסיבה, אם רק יודעים זאת‬
‫והם מחכים רק לך‬
‫את חיה, אז בואי ותראי את זה‬
‫יש לנו הרבה לחיות‬
‫כל כך הרבה לחיות‬
‫יש מוזיקה להשמיע‬
‫מקומות לנסוע אליהם‬
‫אנשים לראות‬
‫הכול בשבילך ובשבילי‬
‫בשבילך ובשבילי‬
‫יש לנו הרבה לחיות‬
‫הרבה מה לחיות!״‬
‫עשית את זה!‬ ‫-אנחנו עשינו את זה.‬
‫הלילה היה סתם מזל של מתחילים.‬
‫היי, ג׳ודי.‬ ‫-את עדיין מתחזה.‬
‫עבודה טובה.‬ ‫-תודה, גם את.‬
‫נראה לך שאת יכולה להתעלם ממני?‬
‫הייתי טובה הערב.‬
‫היי, אני מדברת אלייך.‬
‫והחלום הזה לא כזה מטורף.‬
‫את מקשיבה לי?‬
‫אני יכולה לעשות את זה.‬
‫אני מספיק טובה כדי לעשות את זה.‬
‫שלום, ג׳ודי.‬
‫באת.‬
‫ברור שבאתי.‬
‫שמרתי לך מקום.‬
‫הייתי בתא התאורן.‬
‫יש שם זווית צילום טובה יותר.‬
‫היית מדהימה.‬
‫תודה.‬
‫אפשר לראות את התמונות?‬
‫בטח.‬
‫וואו.‬
‫אפשר?‬
‫איזה יופי.‬
‫זה בזכות המצלמה.‬
‫אני חושבת שזה בזכות הצלם.‬
‫אני חושב שזה בזכות המצולמת.‬
‫למה לקח לך כל כך הרבה זמן להשתמש בה? אתה…‬
‫ממש מוכשר.‬
‫תודה, אבל הסיבה היחידה‬ ‫שאמרתי לך שאני אוהב צילום‬
‫הייתה שחשבתי שזה נשמע מגניב.‬
‫זה יכול להיות המקצוע שלך.‬
‫כן, אולי.‬
‫לא יודע.‬
‫לא נראה לי שאני צריך לבחור בכוח,‬
‫רק בגלל שנראה שכולם‬ ‫כבר יודעים מה הם רוצים לעשות.‬
‫אני מבינה.‬
‫אני לא ממש יודע מה אני רוצה לעשות בחיים,‬
‫אבל אני יודע שאני רוצה אותך בהם.‬
‫אני אוהב אותך, ג׳ודי.‬
‫ואת לא אומרת את זה בחזרה,‬
‫שזה…‬
‫סבבה. זה בסדר.‬
‫כי…‬
‫זה מצחיק… זה בסדר.‬
‫קול בראש אמר לי לא להגיד את זה,‬
‫כי אני לא רוצה לכפות עלייך…‬
‫רק רציתי לספר לך איך אני מרגיש,‬ ‫וזה בסדר אם את לא מרגישה כמוני, פשוט…‬
‫בקיצור, בלי לחץ.‬
‫רק רציתי שתדעי איך אני מרגיש, כי…‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫טוב.‬
‫וקצת שרפתי את הנעליים‬ ‫שקנית לי לנשף השיבה הביתה.‬
‫מה?‬
‫ג׳ודי, היית מעולה!‬ ‫-תודה.‬
‫היי.‬ ‫-ג׳ודי, אני כל כך גאה בך!‬
‫תודה.‬ ‫-אני יודעת שאני משוחדת, אבל את ממש כוכבת.‬
‫אתם חמודים.‬
‫היי.‬ ‫-ג׳ודי…‬
‫תודה.‬ ‫-לחיים.‬
‫היי.‬
‫אוי, חמודה…‬
‫היממת אותי הערב.‬
‫תודה.‬
‫לא ידעתי שאת יודעת לשיר ככה!‬
‫היית מדהימה!‬ ‫-תודה, אימא.‬
‫טוב, לכי תבלי.‬ ‫-טוב. תודה על המסיבה.‬
‫כן!‬
‫היית מעולה הערב.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, ג׳ודי.‬ ‫-היי, חבר׳ה.‬
‫היי.‬
‫את יודעת,‬
‫בתיכון שלי בשוודיה‬ ‫יש תוכנית חילופי תלמידים.‬
‫נראה לך שאעבור לצד השני של העולם,‬
‫ואבלה איתך את י״ב, אחרי נשיקה אחת?‬
‫בחייך.‬
‫תני לי צ'אנס.‬
‫את מלכה, אחות קטנה גדולה.‬
‫תודה, אחות גדולה קטנה.‬
‫טוב, אל תשאירי אותי במתח.‬
‫איך שלטת בזה?‬
‫לא שלטתי.‬
‫אבל בפעם הראשונה, סוג של הצלחתי…‬
‫להנמיך את הווליום.‬
‫אבל איך?‬
‫הייתי טובה הערב.‬
‫ואם הקול בראש שלי מסרב להגיד לי את זה,‬
‫אז כנראה פשוט אצטרך להגיד לעצמי.‬
‫וכך,‬
‫המורה נהפכה לתלמידה.‬
‫לא ככה הולך הפתגם.‬
‫נסכים שלא להסכים.‬
‫היי.‬
‫כמעט שכחתי את מתנת ליל הבכורה שלך.‬
‫זה ממש מתוק.‬
‫טוב. מה זה?‬
‫- האם תצאי איתי?‬ ‫כן/לא/אולי -‬
‫איך…‬
‫איך השגת את זה?‬
‫יום אחרי שנפרדנו‬
‫עשיתי ״מארי קונדו״ בבית,‬ ‫ופשוט מצאתי את זה.‬
‫אני מתה על זה.‬
‫אני מתה על זה. וואו.‬
‫אבל משהו ממש לא בסדר.‬
‫ממש לא בסדר.‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫- האם תצאי איתי?‬ ‫כן -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬