Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
СПЕЦІАЛЬНИЙ ВИПУСК КОМЕДІЇ NETFLIX
Привітайте Тейлор Томлінсон!
Дуже дякую!
Дякую!
Дякую, друзі!
Дякую!
Я дуже вдячна, що ви зібрались тут. Ці кілька років видались для мене важкими.
Якось я зробила собі гривку. Дідько.
Я ж не хотіла гривку. Я просто хотіла привернути увагу.
Між іншим, це працює.
Публікуєте селфі з гривкою,
і усі такі: «Супер! Круто!» А потім пишуть типу:
«У тебе все гаразд?»
Отже я зробила гривку,
а за два дні потому я вперше спробувала гриби.
І щойно я їх спробувала,
у мене промайнуло: «Чому я не зробила цього спочатку?
Можливо, я не зробила б гривку, якщо б пробачила себе, га?»
Але знаєте що? З гривкою почуваєшся наче під грибами.
Увесь час так дивишся на друзів, типу: «В мене дивний вигляд?
Ви сказали б мені, якби було так, правда? Це…
Мені не пасує? Не дуже…
А знаєте? Я передумала. Не хочу робити гривку.
Запізно? Уже зробила?
Що ж, я можу бути й такою».
Я повернулася до терапії. Хтось із вас лікується?
Переважно жінки. У цьому й проблема.
Дотримуватись терапії важко.
Моя лікарка казала, що при зближенні з людьми
я схильна до самокатування.
Я подумала, що це дурниці,
і пішла від неї.
А потім… Я врешті повернулась,
бо поспілкувалась з багатьма людьми,
які так само охарактеризували мою гівняну особистість.
Знаєте, коли всі партнери це кажуть, і ти типу:
«О-оу! Мабуть, я дійсно така!
Упс, відгуки отримані і вони… одностайні.
Оце облом».
Тож після важкого розриву кілька років тому
я нарешті поглянула на себе з боку
і сказала: «Що ж, Тейлор, п'ятеро чуваків із п'яти вважають, що під час суперечки
ти поводишся наче єнот, що застряг у пакеті для сміття.
Тому, імовірно, саме час прийняти «Клонопін»
або зробити щеплення від сказу».
Я зараз під дією ліків.
Хтось з вас теж? Під антидепресантами?
Під ліками? Так.
Клас. Під чим саме? Називайте.
Золофт, Лексапро. О!
Лишень погляньте. Уся банда в зборі!
О Боже! Я теж під дією ліків.
Я не розповідаю, під якими саме, бо це надто особисте, але…
Жартую. Це кілька препаратів.
За потреби я приймаю «Клонопін» при панічних атаках.
Я дуже рада, що у мене є «Клонопін», бо раніше без ліків
у мене ставалися панічні атаки саме тоді,
коли я мала кудись іти,
у найбільш невлучний час. Це можна порівняти з ситуацією,
коли треба метнути кізяк, але у тебе немає на це часу.
Розумієте про що я? Коли думаєш:
«Що ж, кишківник випорожнений на 60%.
Я ще не закінчила, але час іти на роботу.
Іншими 40% я займусь пізніше
або закінчу під час перерви, якщо кабінка не буде зайнята».
Ще мені призначили снодійне,
бо у мене нічні жахи. Їх неможливо описати весело та невимушено.
«Прокидаєшся з криком та…»
Снодійне, яке я приймаю, чудове.
Воно не позбавляє жахів,
але не дає прокинутись, доки усе відбувається.
Це звучить погано, але раніше
я постійно раптово прокидалась від жаху,
а зараз сплю,
доки страшний сон не дійде фінальної розв'язки.
І це дає відчуття певного полегшення.
Типу: «О, врешті він ударив мене ножем.
Круто, сюжет майже як у М. Найта Ш'ямалана».
Думала, що я на антидепресантах.
Виявилось, це не так.
З'ясувалось, що я приймаю стабілізатори настрою,
які використовують як антидепресанти.
Цікавий факт про рецептурні ліки.
Усе, що призначають, зазвичай використовують при різних діагнозах.
Тому насправді ти не знаєш, що у тебе,
доки не знайдеш комбінацію, яка працює,
і не загуглиш інформацію про свої пігулки.
Отже за кілька років спроб та помилок
я врешті знайшла для себе дієву комбінацію
і шість місяців тому вирішила загуглити, від чого це лайно.
Виявилось, що все, що я приймаю,
призначається переважно при біполярному розладі.
Тому я повернулась до своєї психіатрині та запитала: «Отже.
Ми вважаємо…?»
А вона мені: «О! Так!»
А я їй: «Дідько, це так ви повідомляєте людям?»
Вона така: «Ні, звісно ні. Ми не знали.
Рада, що ми з'ясували». Я здивувалась: «Ми?»
«Ви дійсно не знали, що у мене БАР?» А вона:
«Авжеж ні. Ми думали, що лікуємо тривогу й депресію».
Я відповіла: «Що ж. Я почуваюся наче собака,
якому дають пігулки, ховаючи їх у шматок сиру».
І продовжила: «Я не знаю, що я маю відчувати». А вона у відповідь:
«Що ж, можливо, тобі буде легше від того, що замість
"Я психопатка" можеш казати "У мене психічний розлад"».
Звучить, наче фраза:
«Я ж казала, що ти поводишся, мов сука».
Я рада, що знаю, що у мене біполярний розлад.
Тобто я приймаю потрібні ліки, маю кільце настрою, керую ним.
Але, коли я лишень дізналась, це було важко перетравити.
Я ж проковтнула багато пігулок.
Бо, коли дізнаєшся про щось подібне,
то думаєш: «Дідько, чи розповідати іншим?
Чи маю я казати іншим?
А якщо я повідомлю людям,
чи достатньо я сексуальна
та/або талановита, щоб надихати?»
Мовляв, якщо я маю діагноз, а хтось має такий самий
і дізнається, що в мене такий самий,
то ця людина почуватиметься добре чи погано від цієї інформації?
Коли я взнала діагноз, мені почали перелічувати
імена, мовляв: «Знаєш, у кого також БАР?
У Селени Гомес».
І я така: «Від цього мені полегшало.
Вона дуже гарна.
Ну добре, я буду з БАР».
Я зростала
у релігійній родині, яка не дуже переймалась
психічним здоров'ям.
Не знаю, чи намагались ви колись сказати своєму консервативному батьку,
що маєте проблеми з психікою. Гиблий номер.
Якось я сказала: «Тату, здається, у мене депресія».
А він: «Тобі просто потрібен протеїн. З'їж ложечку арахісового масла».
Так, багато батьків просто пливуть за течією та вважають,
що баночка пасти «Jif» може вирішити всі проблеми,
наче буйок під час шторму.
«Усе минеться!»
Це була єдина порада мого батька щодо психічного здоров'я,
коли в мене були панічні атаки,
а я не знала, що це вони, і була дуже напружена.
Думала: «Що робити?
Я не знаю, що робити, коли так почуваюся».
А тато, мовляв: «Гаразд.
Усе, що я можу порадити, коли ти так почуваєшся,
то це йти якнайдалі від людей, які тобі дорогі…
доки не почуватимешся інакше».
Це наче порада, яку дають перевертню…
«Просто біжи у ліс, доки не перестанеш бути монстром.
Не дай побачити іншим, як ти змінюєшся. Вони не приймуть тебе таким, який ти є».
Були друзі, які лякали мене, коли я приймала ліки,
мовляв: «Ох, я пробував антидепресанти.
Мені не сподобались відчуття. Я не почувався собою».
А тепер, коли я під ліками, я думаю: «Так, я теж! Це круто».
Розумієте? Я дійсно почуваюся сама собою.
Але наче хтось сидить на мені та каже: «Тсс!
Припини говорити. Ти все зіпсуєш. Ми…
Ми намагаємось допомогти.
Ти вже була б заміжня, якби стулила пельку.
Пам'ятаєш про це? Так, ми теж. Ми намагаємось допомогти. Іди спати.
Обери іншу пригоду».
І ще всі попереджають про побічні ефекти ліків.
Як от: «Знаєш, твоє лібідо може знизитись».
Зізнаюсь, що я відчула це на собі, коли почала приймати ліки,
але не можу сказати чи це знизилось моє статеве бажання,
чи просто моя самооцінка стала вищою.
Розумієте?
Це, наче, я не в гуморі чи мені просто це не потрібно? Що саме?
Тому що депресія поставить вас на коліна,
і ви такі: «Доки я тут знизу, то можу зробити комусь приємно. Я…
просто не хочу втрачати нагоду».
Якщо вам не смішно, вітаю з серотоніном.
Ви запитаєте: «Що таке серотонін?» Не хвилюйтесь. У вас його достатньо.
Я не була впевнена, що говоритиму про це на сцені,
але коли мені знадобився новий матеріал, я така: «Розпродаж! Підійде все».
Насправді я була здивована,
що мені так погано, бо я вважала себе неупередженою.
Я не думаю, що треба почуватися кепсько
через діагноз психіатра,
бо це лише інформація,
що допоможе зрозуміти, як краще подбати про себе.
Так.
Нічого поганого в біполярному розладі.
Це наче, коли не вмієш плавати.
Про це ніяково говорити,
і можуть бути труднощі у деяких місцях.
Але існують плавзасоби.
І якщо ви візьмете плавзасоби,
то можете іти куди-завгодно, чорт забирай.
Так… Я знаю, дехто скаже: «Тейлор, що як люди засудять мене
через використання плавзасобів?»
Цим людям байдуже, виживете ви чи помрете,
то яка різниця?
То може, до біса цих людей?
Я не знаю.
Зважаючи на це, ти маєш узяти свої плавзасоби,
бо це не дуже круто знати, що не вмієш плавати,
і йти до басейну,
і стрибати на глибину, створюючи всім проблеми.
Ти борсаєшся зі словами: «Я в порядку!» А тобі кажуть: «Та ти ж тонеш».
Потім хтось гарний і милий стрибає, щоб допомогти.
Ти кажеш: «Бачиш? Я вмію плавати».
А у відповідь: «Ні, ти тримаєш його під водою.
Ти використала Кевіна як плавзасіб,
а це нечесно щодо Кевіна».
Потім хтось пропливає повз тебе на спині,
а ти: «Що це було?»
А тобі у відповідь: «Це той, кого батьки підтримували у басейні…
доки не переконалися, що він не загине.
А ось твої плавзасоби».
Я боялась розповісти друзям
про діагноз, думала, що їхнє ставлення зміниться.
Коли ж я розповіла їм, а воно не змінилося,
то це було образливо.
Якби мені розповіли про такий діагноз,
то я сказала б: «Що? І ти? Жартуєш».
Але на мою новину друзі відповіли: «Це все пояснює. Тепер…
Тепер нам усе зрозуміло».
Я розповіла Дастіну, найкращому в світі другу,
а він відповів: «Так, було зрозуміло, що у тебе проблеми з психікою.
Я здогадувався, але просто не знав, які саме».
І це дійсно добре.
Між іншим, від бойфрендів я отримувала не такі відгуки.
І звернутися врешті по допомогу спонукало не це.
Кожен мій хлопець казав, що у мене проблеми з довірою.
Саме так кажуть брехуни, коли їх розкушуєш.
«У тебе проблеми з довірою». А у самого спокуслива колега та пароль на телефоні…
У мене проблеми з довірою, але для цього є підстави. Зрозуміло?
Я недовірлива, наприклад,
через зраду у коледжі. Мій тодішній хлопець
спав із секс-робітницями у мене за спиною.
Або проститутками, якщо ви не сучасні та не знаєте, що це слово більше не вживають.
Інколи люди старших поколінь плутають і питають:
«Що робить секс-робітник?
Це те, чим займається моя онука в Instagram?»
А ти у відповідь: «Ні-ні, вона просто приваблива.
Розпаковує бьюті-бокси. Це дещо інше… Це різні речі.
Ваша онука… Це не професія.
Усе не так». Ти більше не можеш казати «проститутка».
Назвати секс-працівника «проституткою» це як
гумориста назвати «клоуном». Власне, ти не помиляєшся, але ти довбаний мудак, тому…
Я розповіла психотерапевтці про цю зраду,
але почула від неї не те, що хотіла,
типу: «Крихітко, серденько, цей сеанс безкоштовний».
Натомість вона сказала: «Що ж, це могло бути самовтілюване пророцтво».
А я така: «Ого!» На що почула: «Ні, це погана річ». Я така:
«Добре, ви стверджуєте, що в мене самовтілюване пророцтво?
У Селени Гомес теж?»
Я спитала: «Що таке самовтілюване пророцтво?»
Вона пояснила: «Часом ми очікуємо від людини брехні та
ставимось до неї так, наче вона хоче обманути, доки дійсно не обмане.
Ти думала, тебе хочуть зрадити,
і поводилась, наче тебе збираються зрадити,
доки це не сталося, а потім така: «От бачиш?»
Я була вражена: «О.
То я відьма.»
А вона мені: «О! Майже. Ти сука.
Ти…» Я така: «Неважливо, я почула лише "Грифіндор"!»
Я працюю над проблемою з довірою.
Усе було значно гірше, коли я звернулася до психіатра.
На першому сеансі я розповіла їй,
що мій хлопець відповідає мені по телефону «привіт, красуне».
Вона поцікавилась: «То у чому проблема?» Я відповіла: «Я ще не знаю.
Але коли я дізнаюсь, хто та красуня…
Вона запитала: «Думаєш, то не ти?»
Я їй кажу: «Перепрошую я думала, ми тут працюємо».
Зараз я вважаю себе симпатичною,
але я була страшною дитиною з чесними
батьками, і це лайно лишається з тобою назавжди, розумієте?
Якщо ти гидка дитина з чесними батьками,
не має значення, якою вродливою ти виростеш,
завжди, коли тобі кажуть: «Гарно виглядаєш», ти думаєш:
«Та невже. Я знаю бісову правду».
Коли мені було 10, я запитала: «Тату, я гарна?»
Його відповідь була такою: «Послухай,
Я не найгарніший хлопець, правда?
Але щоранку я прокидаюсь та стараюсь.
Я… Я приймаю душ, надягаю гарний костюм,
і все добре!»
А потім він пішов на роботу.
А я стала гумористкою.
Його відповідь10-річній доньці була приблизно такою:
«У нас із тобою обличчя як картоплі, така наша доля.
Слідкуй за чистотою
та дотримуйся правил. Не лягай спати з мокрим волоссям.
Можеш інколи надягати шапку, щоб прикрити голову.
Мені шкода, що вона така велика».
Я вважаю себе гарною, у мене велика голова.
Я впевнена в цьому, бо жоден із моїх хлопців не втрачав нагоди сказати:
«Мені подобається твоя велика голова».
Я у захваті, друзі,
від компліментів тому, що ненавидиш у собі,
типу: «Мені подобаються твої м'які руки». А ти у відповідь: «Добре.
Дійсно? А мені подобаються твої дивні яйця, як тобі це?
Як це бути прийнятим?»
Я жахлива на побаченнях.
Зневажаю все добре, що мені кажуть чи роблять.
Я зустрічалася з хлопцем, який сказав, що фліртувати зі мною як бити воду.
Я запитала: «Чому? Тому що це марно
чи тому що ти маєш безглуздий вигляд?»
Він такий: «Ти мене взагалі чула?» А я йому: «Я чула. Так».
А потім він мені зрадив, як ви знаєте, пророцтво збулось!
Я нічим не можу зарадити. З самого початку стосунків
я припускаю, що всі гарні вчинки хлопця -
це така стратегія, яку він використовує з усіма,
але я не танцюватиму під його дудку.
І я така: «О, це… Це твоя стратегія?
Ти відчиняєш двері автівки на побаченні? Це твоя стратегія?
Це так ти дієш?
Мило. Б'юсь об заклад це працює.
О, і це… і це твоя стратегія?
Ти йдеш зі мною на похорон
мого діда та тримаєш парасольку?
Мабуть, і це… І це твоя стратегія?
Це так ти дієш?
Мовляв: «Упс, не промокни». «Упс! Я вже промокла». Не переймайся.
Це не перше моє родео. У мене було два дідусі.
О, і це…
І це твоя стратегія?
Ти помираєш поруч зі мною на
лікарняному ліжку у віці 86 років, тримаючи мене за руку?
Це твоя стратегія? Це так ти затягуєш у ліжко?
Він каже: «Ми разом уже 60 років».
А я у відповідь: «Ти гулящий, я знаю!»
Не ховайте мене разом із ним. Він помирав із іншими за моєю спиною.
Я не можу довести, перевірте його телефон, поки він ходитиме на судно.
Саме тому нам потрібна терапія.
Люди бояться лікування,
бо думають, що там сидить хтось у кріслі і каже: «Ти відстій».
Але це не так, це ти, сидячи у кріслі, кажеш: «Я відстій».
І тоді твій терапевт каже: «Чудово, давай почнемо з цього».
Терапія просто допомагає зрозуміти, чому ви таке лайно.
Починаєш із такого:
«Ось усе відстійне, що є у мені».
А терапевт: «Добре». Розвішує все на стіні,
наче ви разом викриваєте злочин. Весело!
Потім вона бере червону стрічку, як відсторонений
за самоуправство детектив,
і починає зв'язувати кожен факт про тебе
з відповідною твоєю дитячою травмою,
а ти розумієш: «О Боже! Ось чому я така».
А вона тобі: «Через це ти така».
Ти питаєш: «Тепер я в нормі?» А вона: «Звісно, ні!
Ні, ні, ні». А ти їй: «То що я маю робити?»
Відповідь: «Ти маєш приходити щотижня
зі своєю кредиткою». А ти: «І що? Я колись стану нормальною?»
А вона тобі: «Я не знаю, принось свою кредитку!»
Я багато зрозуміла про терапію.
Я заїдачка стресу. Хтось із вас вважає себе таким?
Круто, семеро людей.
Решта каже: «Ні, ми їмо, доки не наситимось,
а потім дякуємо Богу за таку можливість.
Їжа - це лише паливо».
Якщо ти один з таких, то вали звідси, серйозно.
Я поверну вам гроші, мені не потрібна ваша підтримка.
У мене все гаразд.
Якщо ви не знали, то заїдач стресу - це людина,
яка їсть, щоб подолати неприємні почуття.
Якщо я сумую або непокоюсь, то мені подобається їсти, щоб зняти напругу.
Якщо ви досі не визначились,
чи це про вас, то ось вам кілька питань.
Перше: коли ви їсте начос серед людей,
то чи сердитесь, що інші бачать це?
Чи вважаєте ви, що начос мають продавати із завіскою? Я так.
Чи проходили всі ваші найкращі вечері
у вашому автомобілі близько 23.00?
Під мерехтливим ліхтарем?
Чи доводилось вам їсти брауні
у гарному настрої
та бажати стати сумним,
щоб краще смакувало?
Здається, нас більше, ніж семеро.
Під час терапії я з'ясувала, коли саме у дитинстві я стала
заїдачкою стресу.
Мені було вісім, я їла бублик на кухні, коли зайшов
тато і сказав:
«Ти маєш відкласти бублик. Мені треба дещо сказати тобі».
І він повідомив мені, що моя мама померла.
І десь у моєму мозку закарбувалось:
«Коли ти припиняєш їсти хліб,
хтось помирає».
Я повернулась до школи як янгол смерті.
Хтось казав: «На тріщину став, матері спину зламав».
А я така: «Перестав їсти хліб - твоїй мамі гаплик, йолопе».
Вони не зважали на другу частину, але…
Коли мені було вісім, я шепелявила. Кажу вам, це тому, що мені ніхто не казав.
За рік навчання мене відвели в бік.
Хтось сказав:
«Тейлор, ти маєш боротися з дефектом мовлення».
Я така: «Що таке дефект мовлення?
Ви впевнені, що це про мене, бо…
Бо я усе там зіпсую».
А вони: «Ти не зробила нічого поганого.
Просто ти вимовляєш слова
дещо інакше, наприклад, «ш» замість «с».
розумієш?» А я відповідаю:
«Упевнена, що помітила б,
якби вимовляла «ш» замість «ш».
Сподіваюсь, ви знайдете того, кого шукаєте.
Якщо виникнуть ще питання, то я буду на гойдалці».
Я знаю, що людям ніяково від жартів про смерть мами.
Я знаю це. Але якщо вам ніяково,
я не знаю, що казати. Попрацюйте, щоб опинитися на моєму місці.
Ні, насправді я зовсім не хочу змушувати людей ніяковіти від цього.
Так сильно не хочу, що звикла брехати.
Зростаючи, я всім казала, що мої батьки розлучилися,
щоб не говорити про смерть мами.
І це працювало,
доки моя подруга не викрила мою брехню. Її це засмутило.
Вона сказала: «Твоя мама померла?
Тейлор, ти казала, що твої батьки розлучилися».
А я така: «Так, вони розлучилися!
Через Ісуса».
Її батьки живі, тому вона не уявляє, як це весело, але…
Але врешті вона зрозуміє, вірно?
Цей жарт наче повільно розповсюджується.
Наче рак, який маму в мене й забрав, хей-хо!
Гаразд, добре.
Ось у чому справа, Бостоне.
У нас є ще приблизно шість хвилин для жартів про мертву маму.
Знаю. Ви думаєте: «Агов, ні, шість хвилин - це довго».
Ви й не помітите. Отже я поховала її, так?
Я поховала свою мертву маму
у гарній труні з жартів про члени та поп-культуру.
Кожен знайде собі щось у наступні шість хвилин.
Ви сміятиметесь, плакатимете, забудете, що вона померла.
Але я знаю, що багато що відбувається з вами зараз,
ви думаєте: «Тейлор, ми гарні люди.
Гарні люди не сміятимуться над жартами про смерть мами».
Я тут, щоб сказати: якщо ви намагаєтесь бути гарними на комедійному шоу,
ви марнуєте свій бісів час.
Бути гарною людиною на комедійному шоу -
це наче переробляти сміття у парку розваг.
Ви вже тут і причетні до цього, підійміть руки та насолоджуйтесь.
Я знаю, ви гарні люди. Ви думаєте:
«Тейлор, ми знайомі 25 хвилин
Ми ненавидимо все погане, що з тобою сталося хоча б раз».
Дуже дякую, Бостоне.
Ви маєте зрозуміти, що всі ці погані події вже відбулися,
і зараз я розповідаю про них зі сцени
перед людьми, які заплатили, щоб бути тут,
а це означає, що погані речі - тепер це гроші.
Вважаєте, що я стала б такою успішною
у моєму віці, якби моя мама була жива?
Чорт забирай, ні!
Я була б самозакоханою вчителькою креативного письма
і сиділа б з вами, фазанами, у темряві, чи не так?
Вона на небесах, я на Netflix, усе склалося.
Саме так я сказала на сеансі у терапевта.
На що отримала пораду
прийти двічі цього тижня.
Декому сумно, бо це сталося, коли мені було вісім.
Але це найкращий вік, щоб втратити когось з батьків,
бо ти ще занадто тупий і ледь розумієш, що відбувається.
У вісім років знайомими,
які втратили мам, були лише Діснеєвські принцеси.
Тож це типу відстійно, але ж тепер я погарнішаю?
А потім настав пубертат:
«О ні, думаю, що Бог ненавидить мене, от лайно».
Це жарт. Бог усіх любить, еге ж? Тепер.
Чи читали ви Старий Заповіт? Чорт забирай.
«Старий Заповіт» - це мій улюблений альбом Тейлор Свіфт. Це…
Це хіт за хітом. Наприклад,
«Ви не вірите в мене?
Змії! Погляньте, до чого ви мене довели».
Я біла жінка 20-ти з гаком років,
вочевидь, порівнюю Т. Свіфт з Богом, вірно?
Вона єдиний бог, у якого я досі вірю, розумієте?
Я не бачу, щоб Господь Бог удосконалював своє старе лайно,
але будьмо відвертими, йому варто це зробити, бо люди - відстій.
Ти швидко дорослішаєш, втрачаючи батьків у дитинстві.
Я побачила мерця, коли мені було вісім, тобто я побачила труп значно раніше,
ніж член.
Тобто це лайно відбувалось не у тому порядку,
як у книзі про тіло для дівчаток.
А може так і має бути, бо знаєте, що дійсно безглузде? Член.
Це травмує більше, ніж мертва мама.
Боже, це значно гірше. Я бачила маму і думала:
«Ця жінка готувала мені, а тепер вона нерухома».
Коли я вперше побачила член,
я подумала: «Господи! Чому Джабба Гатт без очей?»
Ти мені нічого не зробиш. Ні, ні, ні.
Я жодного разу не промовила ім'я Бітлджюса!
Я бачила не так багато членів і не хочу бачити більше.
Я не проти чоловіків,
мене чомусь тягне до них. Але клянусь Господом,
щоразу, коли бачиш новий член, то потрібен час, щоб звикнути,
чи не так? Просто швиденько… і повертаємось назад, так.
Я надто довго була у стосунках,
бо просто не була готова побачити новий член. У мене просто…
не вкладалося в голові, буквально чи фігурально.
Я просто… В мені цього не було, я просто не могла.
І…
Не суттєво, скільки членів ти бачила, щоразу, коли бачиш новий,
почуваєшся, наче пірнула у холодний басейн.
Мовляв: «Гаразд, дай мені просто поплавати, трохи звикнути».
Що ж, цей глибший, ніж попередній, але це нормально.
Усе добре. Ось чому нам потрібні плавзасоби
у такі моменти.
Просто контролюй своє дихання, гаряча дівчинко, стерво, ти зможеш.
Я думаю про функції геніталій,
знаєте, члени здаються дружелюбними.
Підіймаються, радіють зустрічі, виляють. У мене не було сексу.
Це як хвіст спереду, правильно?
Я загуглю, це нормально.
Усе це здогадки. Я ніколи не бачила вагіну, навіть власну. Я християнка.
Але за чутками
там усередині дуже моторошно. Це просто моторошна темна печера схожа на
печеру? Перепрошую, що?
Коли мене хтось пестить, я думаю: «Сер, ви надто довірливі,
бо навіть я не знаю, куди вона веде.
Може, там я зберігаю біполярний синдром. Можливо…
він там… якщо ви побачите його, чи могли б вишкребти? Чи можете…
взяти мазок на ментальне здоров'я? Чи можете просто…
Не робіть так. Треба зігнути палець так,
як роблять, коли дитина вдавилася, знаєте?
Якщо так, то можна заштовхнути його надто далеко.
Якщо ж зачепите, наче гачком, то зможете витягти.
Мені подобається цей жарт, бо він добре заходить,
а ви отримуєте знання, які можуть врятувати життя.
Мені подобається думка, що за кілька років хтось скаже:
«Якби не той жарт про член, моєї племінниці вже не було б».
Найбільш безглузде те, що моя мама померла від онкології.
Бачите? Ви вже забули.
А потім мій тато одружився вдруге, і наша мачуха захворіла на рак.
З нею все гаразд. Не хвилюйтесь.
Двічі я б такого не робила. Це Бог звертається до мого тата. І…
Щойно наша мачуха захворіла, ми з братами та сестрами подумали:
«От лайно, тато заражає людей раком?»
Думали, він канцерогенний.
Казали: «Це через мікрохвильовку.
Ось як він це робить».
Якщо він погубить і цю дружину,
розмістимо попередження на його сторінці сайту
знайомств для християн:
«Агов, його хімічний склад викликає рак.
Зважте усі ризики».
Здається, що дехто не вірить, що вона жива.
Друзі, з нею все гаразд. Вона щаслива, здорова, чудова жінка.
Ми називаємо її мамою, бо, коли тато одружився,
ми не звали її на ім'я.
Ми вирішили: «Нехай буде мамою, яка різниця».
Ну добре, якщо ваш директор звільниться,
і прийде новий, вам не казатимуть: «Це Ліза». Нехай…
Давайте вона буде директором, місце вакантне.
До того ж ми були ще малими, а тато одружився надто швидко.
Думаю, він сподівався швидко підмінити її, як Індіана Джонс,
перш ніж хтось помітить.
Як у дитинстві, коли помирає хом'як,
а батьки не хочуть розповідати
про смерть, купують такого самого і кажуть:
«Ні, це Конні, але вона тепер кусається». Він зробив так само.
Але з мамами.
Я ніколи не розповідала
про це, про смерть моєї мами, бо не хотіла,
щоб люди почувалися ніяково.
До того ж більшість із присутніх тут
мають дитячі психологічні травми.
Ви сидите і думаєте: «Я не маю травм,
у мене чудові батьки, гарне дитинство,
а це ж комедійне шоу? І мені не смішно».
Добре.
Сподіваюсь, це найжахливіша ніч у вашому житті.
Бо звучить так, наче все йшло як по маслу,
а вам потрібен був погляд з боку.
У більшості з нас є дитячі травми,
і, подорослішавши, думаєш:
«Фух, минуло! Можна це просто забути.
Погляньте на мої можливості. Весь світ біля моїх ніг».
І тоді ви починаєте запихати все те погане, що сталося у дитинстві
усе далі, доки не перестанете взагалі думати про це.
І довгий час це працює.
Доки одного дня
не заб'єте сильно палець на нозі
та не почнете нестримно плакати прямо на вулиці
з думкою: «Мабуть, причина в іншому.
Усі мої травми накопичувались у цьому пальці.
Я забила його, і тепер травми повсюди.
Ось тут».
І якщо ви не розберетесь із ними, вони впливатимуть на вас так,
що ви не усвідомлюватимете цього.
Завдяки терапії я зрозуміла, що через ранню смерть матері
у мене з'явилося переконання, що я теж помру молодою.
Тому, коли я подорослішала, то почала вести інтенсивне
нездорове життя, у якому не могла взяти перерву,
мала постійно працювати,
досягати цілей, інакше буду нікчемою.
Я заручилась кілька років тому, бо думала:
«Я маю вийти заміж перш ніж помру».
Так, чудова причина для поспішної пропозиції.
Я називаю це «Прогулянкою на згадку», це було наче моєю тактикою і…
З моїм екс-нареченим нічого не вийшло.
Бісить, що доводиться казати це слово зараз. Звучить як заклинання, чи не так?
«Екс-наречений». Жахливо.
Ми з ним не друзі не через те,
що він поганий. Насправді він чудова людина.
Чи доводилося вам зустрічатись із кимось, хто потім виявився біполярним?
Це те, що звуть волею Господнею.
Думаю, я була б гарною партнеркою, якби все склалося добре.
Якби все склалося добре, я була б неперевершеною.
Але коли хоч щось ішло погано,
то суцільний жах.
Я була наче ті шипи, на які наїзжаєш, коли повертаєш орендоване авто.
Доки рухаєшся вперед, то все добре.
Щойно ти здаси назад, я проколю твої шини.
А тоді скажу: «Що? Я попереджала».
Ти такий: «Я знаю. Розумію,
що трохи схибив, але така реакція - наче занадто…
інші лежачі поліцейські не реагують так». А я така:
«От і лишайся з ними!»
Ми з колишнім не товаришуємо,
бо я вважаю дивним, коли екси намагаються бути
друзями і кличуть:
«Зустрінемось, поїмо мороженого йогурту». А ти у відповідь: «Йогурту?
Я знаю, який ти.
Я не збираюсь куштувати йогурт з тобою, психопате.
Чи є у них «Кевін після пробіжки», чи є такий смак в «Yogurtland»?
Є, це солона карамель, але байдуже.
Я повернулась додому, після скасування заручин
на свято, можете підставити будь-яке…
у багатьох моїх
друзів усе серйозно. У деяких просто є все. Крапка.
Ви знаєте такі пари?
Усі знають одну таку пару,
де одна людина в парі набагато сексуальніша
і крутіша, ніж інша людина в парі.
Мені подобається називати таких родзинками в шоколаді.
Тому що, звичайно, можна їх поєднати, якщо захочеш.
Але щоразу, коли їх бачиш, ти думаєш: «Шоколаде, що ти робиш?
Ти міг би бути з ким завгодно.
Ти міг би бути з карамеллю чи зефіром,
ти міг би бути з арахісовим маслом, яке, як я чула, лікує депресію,
а ти хочеш бути з родзинками назавжди?
Мовляв, без образ, родзинка, ти чудова, ми тебе любимо, цукерка природи – це ти.
Але твоє місце десь біля вівсянки, типу, ти знаєш це, правда?
Це не дуже добре,
правда? Хіба ти не боїшся щодня,
що хтось прийде й обсмокче з тебе шоколад?
Люблю цей жарт,
люблю дивитися, як пари в залі перезираються, типу:
«Я шоколад чи родзинка?
Ми обидва шоколадні, правда, любий? Ми шоколад у шоколаді?
Ми як ті шоколадки Lindor у фользі, знаєш?
Я – крем, а ти – оболонка
бо ти такий сильний, і якщо ти залишиш мене, я розпливуся».
Деякі з вас такі: «Я вівсянка, і мені нормально».
Я схибила, поговоривши з найщасливішою заміжньою подругою
після скасування заручин, не робіть так.
Ваша найщасливіша заміжня подруга не пам'ятає, як це, коли розбите серце.
Вона така: «Ну що робитимеш тепер?
Ти повернешся? Ти з кимось зустрічаєшся?»
А я така: «Ні, я просто трохи зосереджуся на кар'єрі».
А вона така:
«А чому б не зосередитись на кар'єрі та стосунках одночасно?»
А я така: «Як мені це пояснити
так, щоб ти зрозуміла? Чому я не можу зосередитися на кар'єрі та стосунках?
Ти коли-небудь була на автостраді
в заторі, коли твоя смуга зупиняється, а сусідня продовжує рухатися,
тому ти перелаштовуєшся в ту, що рухається,
і щойно це робиш, та смуга зупиняється,
а та, що поруч, знову рухається.
Ти повертаєшся в першу смугу, бо вона рухається,
і щойно повертаєшся в ту смугу,
вона зупиняється, а та, що поруч, починає рухатись.
І, поткнувшись туди-сюди ще кілька разів, нарешті кажеш:
«Гаразд, це мене колише?»
І вона така: «Так, не знаю, чи розумію,
бо, знаєш, ми з Джоном зазвичай просто
займаємо смугу пріоритетного руху.
І я така: «Де твій коханий? З мене досить!
Власне, я досить швидко зав'язала нові стосунки
після розриву заручин.
Я не намагалася, справді.
Багато друзів говорили: «Тобі слід побути самій якийсь час.
Може, тобі варто завести кота». А я така «нізащо».
Я ніколи не розлучалася з котом, почуваючись кращою людиною.
Коти реагують на людей так, як я реагую,
побачивши в магазині однокласницю.
Як ніби…
О ні! Як оті всі коти.
Я не хочу повертатися додому, до цієї енергії.
Та я не шукала стосунків.
Я намагалася завести веселу, сексуальну інтрижку,
що зазвичай мені не вдається,
бо маю кругле здорове обличчя,
через яке думають, що зі мною варто будувати життя.
Щоразу, коли я говорю: «Ми могли б потрахатись абощо». Хлопці такі: «Ні,
але можу познайомити тебе з мамою, хочеш?
Схоже, тобі краще вдасться знайомство з мамою, ніж секс».
І вони не помиляються, так?
Я буду знайомитися з твоєю мамою всю ніч.
Мамам я подобаюсь без жодної причини.
Я зустрічалася з хлопцем багато років тому, у нас були суцільні проблеми,
я пішла на обід з його мамою, з надією на пораду,
і серед обіду вона бере мене за руку
і каже: «Ти знаєш, Тейлор, мій син дуже схожий на свого батька.
І якби я могла повернутися в минуле,
не знаю, чи вийшла б я знову за його батька».
І я така: «Ви прямо зараз рятуєте мені життя цим?»
Це було схоже на кіно, де літній персонаж жертвує собою
заради подорожі, ніби вона гендальфувала мене.
Вона така: «Лети, дурненька!»
Вона була поганою мамою і поганою дружиною, але такою гарною подругою,
Боже мій! Спочатку дівки, потім сини, правда?
Я думаю про неї кожен день.
І мій хлопець теж не шукав стосунків,
коли ми зустрілися, натурали зазвичай не шукають, знаєте.
Жінки дивуються, коли знаходять хлопця, з яким можуть кінчити,
а натурали - коли знаходять дівчину,
з якою відчувають щирі почуття у серці.
Жінки такі: «Він мене тричі трахнув».
І хлопці такі: «Я маю на увазі,
вона мені страшенно подобається, чувак.
Ми говорили весь день, і я не хотів їй пику натовкти, це безумство!
Вона прямо як мій друг. Я не знаю, я думаю, я хочу облизати її серце».
Гетеросексуали так пишаються собою, коли закохуються. Це дуже мило.
Вони такі: «Я люблю тебе.
Чорт забирай, друже, я знав, що ти зможеш це відчути».
Жінки, коли закохуються, такі: «Я люблю тебе.
Трясця, знову? Ти тупа сука.
Спочатку ти мала полюбити себе, а ти все пропускаєш цю частину!
Тобто їж, молись, а тоді вже кохай!
Боже мій. Нічого, спробуємо ще через півтора роки».
Мій хлопець старший за мене на сім років,
бо мені треба було помститися татові за дещо.
Старші хлопці просто кращі.
Просто кращі, не треба просити їх купити пепто-бісмол,
він просто є в них удома.
Його витягують після вечері, як нічний ковпак,
і такі: «Хочеш рожевого соку, мала?»
Ви такі: «Так, хочу, твоє здоров'я».
Старші хлопці не називають вас «мила» чи «гаряча».
Вони кажуть «приголомшлива, незрівнянна», такі довгі слова,
які потребували б від 20-річного хлопця трохи більше розумових зусиль.
І старші хлопці теж не такі вже милі й гарячі. Знаєш, вони красені,
витончені, як старі фотографії твого діда, на які не варто довго дивитися.
Знаходили колись такі в старій запиленій коробці?
Ви такі: «Хто це? О, це не те. Гаразд».
Вони ще не ваша родина на цих фотографіях.
Це просто минуле, це сіра зона.
О, скажу дещо ще дивніше.
Бачили колись фото своїх батьків, молодих та гарячих?
І бере дивна злість,
бо знаєте, що вони ніколи б з вами не зустрічалися?
Я бачила фото свого тата у футбольному клубі коледжу.
Я з ним не розмовляла три тижні.
Я така: «Ти кинув би мене біля під'їзду, Денні Зуко, шматок лайна!»
Він такий: «Що?» А я: «Ще рік не будемо обійматися
і не хочу про це говорити».
Однак завжди ніяково починати нові стосунки,
особливо відразу після розриву заручин,
тому що не відчуваєш, що можеш знову верзти якісь романтичні нісенітниці.
Навіть якщо можеш, почуваєшся ніби проклята.
Тож коли наступний каже: «Хочу бути з тобою вічно».
Ти така: «О, це буде зашибісь.
Я не можу… я більше не можу матюкатися,
але мені просто потрібно відновити свій кредит, але…
аналогічно, братику, звичайно».
Нові стосунки – це незручно,
бо треба розповісти геть новій людині, що тобі подобається в ліжку,
а ти знаєш, що тобі подобається,
лише тому, що хтось інший зробив це з тобою першим.
Але не можна ж таке казати?
Треба танцювати чечітку типу:
«О, любий, знаєш, це було так весело,
у мене такого ніколи не було.
Знаєш, на що прямо зараз мене надихає твоє тіло?»
Але насправді думаєш:
«Роби це як Крейг. Можеш просто робити це так, як це завжди робив Крейг?
Крейг робив правильно те і се, дай я розкажу тобі.
Можна просто подзвонити йому? Можна просто подзвонити йому й запитати?
Нічого такого, ми ж усі тут дорослі.
Пам'ятаєш, ми нещодавно налаштовували роутер?
Це те саме, любий. Він просто голос у телефоні з паролем.
Це все, що він зараз для мене значить.
Ні, я заблокувала його, коли ти мене попросив, звісно.
Але коли блокуєш номер,
телефон просто зберігає його в іншій папці».
О, декого з нас чекає сварка в машині, не всі знали про це.
Необхідно говорити про вподобання в ліжку,
і ви повинні знати, що ви можете і не можете сказати, добре?
Як я вже багато років говорю хлопцям, мені подобається трохи грубіше.
Я не кажу це так, я кажу типу: «Ой, я травмована», розумієте.
Якщо ти натурал, не кажи так.
Якщо натурал каже: «Я травмований», біжи, трясця! Цей хлопець…
він схоче, щоб ти скрізь йому пхала ноги. Тож…
Іноді думаєш, що тобі щось подобається, а насправді ні.
Я думала, що люблю брудні розмови,
виявляється, мені просто подобаються брудні фрази, про які ми вже домовилися.
Отак кажеш комусь, що любиш брудні розмови,
а потім тебе б'ють у ліжку,
і ти кажеш: «Ні, це не було схвалено корпоративною політикою, ні».
Якось я під час сексу була зверху, і хлопець просто сказав:
«Подивися на себе!»
Наче я робила свої перші кроки.
Я така: «Ти краще візьми відеокамеру, татку,
тому що я більше ніколи сюди не сяду.»
Мої батьки вже не дивляться моїх стендапів, не хвилюйтеся.
Їм це нецікаво.
Батьки-християни не хочуть дивитися,
як дочка цілу годину говорить про депресію та члени. Їм це не прикольно.
У моїх батьків немає почуття чорного гумору,
а в мене воно є, і я цьому рада, бо
якщо можете сміятися над невеселими подіями,
що відбуваються з вами саме зараз,
іноді це допомагає впоратися з ними. Наприклад,
ось жарт, який їм не сподобається.
Чи знаєте ви, хлопці, що іноді, коли дзвоните на гарячу лінію для самогубців,
і дзвінок переривається, вам не передзвонюють?
Так, ви думаєте, що на вас просто забили,
але іноді вони просто дзвонять у звін,
типу: «Втратили ще одного, ходімо на обід!»
Дехто з вас такі типу: «Це справді так було?» Так,
кілька років тому, і це було дуже весело.
Я була на поверсі готелю DoubleTree
і така: «Ця сучка просто ігнорує мене, поки я тут намагаюся самовбитися? Це…
Тобто, мої повідомлення ігнорували, мене ніколи досі так не зневажали. Щось нове.
Це грубо.»
Я навіть не сердилася. Наскільки я знаю, саме так навчають цих волонтерів.
Типу: «Знаєте, іноді вночі
ми отримуємо надто багато дзвінків.
П'ятниці для нас особливі, у таких ситуаціях
тобі просто потрібно бути зваженою,
гаразд? Я, наприклад, зазвичай чекаю ім'я привілейованої білої дівчини,
на зразок Челсі, Келсі, Тейлор.
Це лосось, якого я викидаю і сподіваюся, що він сам попливе проти течії».
Аби я й розлютилася, що мені робити, писати відгук? Типу:
«Одна зірка, я повністю вбила себе.
Ви захочете, щоб я вбила себе після цього відгуку.
Я так жартувала в Техасі кілька тижнів тому,
і в натовпі була біла дівчина мого віку, яка сказала:
«І час очікування смішний!»
І вона має рацію, так? Особисто я думаю,
що якщо ви часто дзвоните,
має бути якась програма бонусів.
Знаєте, наприклад, як лояльність до авіакомпанії.
Так само робити гарячим лініям для самогубців,
дзвониш і чуєш: «Введіть свій номер бонусної програми».
Буп, буп, буп.
«З поверненням… Тейлор.
Дякуємо за статус діамантового медальйона.
Зараз ви третій додзвонювач у черзі.
Ви хотіли б підвищити рівень і випхати когось іншого?»
Мої батьки досі дуже релігійні.
Тато виріс таким релігійним,
що ми завжди молилися вголос у ресторанах перед вечерею,
і це нормально, якщо захоплюєшся цим, але будьте лаконічними.
Він не був. Він возносив довгі, протяжні молитви, повні особистих деталей,
розголошення яких за столом ніхто не схвалював,
статеве дозрівання стає досить тяжким, коли тато прилюдно каже:
«Дякую, Господи, за цю їжу. Дякую, що зібрав нас тут.
Дякую, що Тейлор тепер жінка
і отримує необхідну допомогу з математики». Я така:
«Ти можеш не розповідати на весь Чіпотле, що в мене місячні і я не вмію віднімати?
Я гадаю, Бог знає».
Ось чому я не соромлюся, жартуючи
про батьків на сцені, бо коли вони кажуть:
«Нащо ти виносиш брудну білизну на розсуд незнайомцям?»
Я така: «Hometown Buffet», 1998 рік.
Ти розповів усім на п'ять столиків,
що напередодні ввечері я наклала в штани.
Я можу говорити все, що хочу.
Я більше не релігійна.
Деякі мої друзі прийшли до релігії нещодавно, дорослими, що дуже засмучує.
Якщо ви виросли релігійними і тепер уже не є такими, а ваші дорослі друзі
прийшли до релігії, вам здається, що Бог - це ваш колишній,
який тепер трахається з вашою подругою,
і ви просто змушені спостерігати за цим на Facebook.
Вони такі: «Ти зустріла Бога? Він прекрасний.»
Я така: «Так, я виросла з Богом, він придурок, ясно?
Він казав тобі, що ти зламана і не можеш без нього?
Це його хід. Ось що він робить.
Він каже це всім.
Не пий те, що він тобі дає. Ти п'єш це, а далі, знаєш,
ти їси його тіло, святий дух усередині тебе, це ціла система, яка існує
у тому гуртожитку, який вони називають церквою.
Хто ще використовує римські цифри?»
З цього жарту здається, що я обурена своїм релігійним вихованням,
і це дійсно так, тож я потрапила в точку. Але…
Ні, якщо чесно, якби мені довелося вигадати щось
позитивне про моє релігійне дитинство,
я впевнена, що змогла б, якби мала достатньо часу і грошей, але…
У мене з цим деякі проблеми. Це викликало в мене проблеми з довірою,
і через це я була дивна, виросла в церкві,
досі це розгрібаю.
Наприклад, я щойно дізналася, що мастурбую неправильно.
Я поясню. Тож…
Коли я росла в церкві,
діти були в юнацькій групі, і їм говорили:
«Не займайтеся сексом». І ми такі: «Звичайно, звичайно».
А потім вони сказали: «Навіть не мастурбуйте».
І всі дівчата такі: «Гаразд, ми навіть не знали, що ми можемо це робити».
І всі хлопці такі: «Чому?»
І…
як вони пояснили це нам,
наш молодіжний пастор сказав нам:
«Гріх – не фізичний акт мастурбації, зрозуміли, хлопці?
І навіть не оргазм. Якщо прокинувся мокрим,
подякуй Богові за халяву та гарно проведи день.
Але про що ви думаєте, коли робите це з собою, хлопці?
Ось у чому гріх.
Це хіть у вашому серці.
Це нечисті думки у вашій голові.
Ось у чому гріх.»
Тому, коли я стала дорослою і захотіла помастурбувати, я подумала: «Ну,
якщо я просто ні про що не думатиму,
я, напевно, все ж зможу потрапити в рай, правда?
Просто очистити свій розум і зробити це, все круто,
скоро побачимося, Ісусе, правильно?
Торкайся лише коханця.»
Тому я робила це все своє доросле життя.
Усі мої друзі такі: «Тобі треба помедитувати». Я така: «Думаю, так».
Я справді кажу про все доросле життя,
я не мастурбувала, доки не стала дорослою жінкою.
Я так боялася потрапити в пекло, ясно?
Так. У мене був перший оргазм із моїм хлопцем із коледжу.
Ви знаєте, як ніяково отримати свій перший оргазм від іншої людини?
Це ніби ріелтор показав тобі твій власний будинок.
Він такий: «А тут у нас друга ванна».
А ти така: «Друга ванна кімната?»
«Ви ж тут уже 19 років,
ви ніколи не шарилися тут самі?»
Ти така: «Колись пробувала, але боялася розгнівати Ісуса,
тому так, насправді я не володію цим будинком,
я просто орендую його в хлопця, що живе нагорі і…
якщо я затоплю підвал, мені
не повернуть заставу, тож…
Покажете ще щось, поки ви тут?»
Вона така: «Так, ось дзвінок».
А я: «О, а дзвінок взагалі важливий?»
Вона така: «Дзвінок на дверях – це єдине, що має значення.
Ніхто не ввійде всередину, не торкнувшись дверного дзвінка».
«О, але я торкалася його». «Ви не достатньо натиснули, він не спрацював».
Так я й мастурбувала все своє доросле життя,
і нещодавно сказала про це своїй подрузі.
Вам доводилося сказати щось вголос і зрозуміти, що дарма це зробили?
Я сказала це між іншим, за сніданком, не замислюючись. Я така:
«О так, я типу ні про що не думаю, роблячи це».
І вона така: «Що?» Вона поклала виделку. «Що?»
Ти ні про що не думаєш? А я така:
«О, ні, я маю на увазі, звичайно, я про дещо думаю.
Вона така: «Про що думаєш?»
А я: «О, знаєш, наприклад, "майже готово, добре проводжу час".
Знаєш, як думки в дорозі, наприклад…
"Тримай руки рівно, не засинай.
Не дочекаюся, коли доїду, щоб поїсти.
Краще поквапитись, Taco Bell скоро закриється", знаєш.»
І вона така: «Це так дивно, Тейлор,
чому ти просто не дивишся порно, як нормальна людина?
Я така: «Фу, не люблю порно».
Щоразу, увімкнувши порно, я така:
«Там теж треба поголити? Я втомилася і мені холодно.»
І я не проти порно, зрозуміло? Я не з тих, хто кажуть:
«Якщо дивитися порно, це руйнує стосунки».
Я так не думаю, ясно?
Якось я зустрічалася з хлопцем, що обожнював порно з масажем,
де масажистка трахається з клієнтом наприкінці,
тож іноді, коли ми займалися сексом,
у мене був масаж!
Ось приклад порно, яке працює на вас!
Але моя подруга була приголомшена. Вона сказала: «Тейлор,
це схоже на мастурбацію монаха,
це набагато бридкіше і дивніше,
ніж будь-яке порно, яке я коли-небудь бачила, а я бачила більшу його частину».
І вона каже: «Зараз в Інтернеті так багато різних варіантів порно,
ти… просто йди додому та погугли «порно для жінок», добре?
Просто зроби це, обіцяю, «порно для жінок».
І ось я пішла додому і погуглила «порно для жінок».
щоб не здаватися дивною за обідом.
І я знайшла багато дивовижних речей, коли погуглила.
Перше, що я знайшла, гуглячи порно для жінок,
було посилання на Disney Plus, де є всі фільми про Месників. Тепер…
От як на мене, вони забагато ходять навколо. Забагато сюжетних ліній.
Майже закінчила з Локі, а тепер – Капітан Америка? Тобто
все спочатку.
Це інша швидкість, інший тиск, а тепер є ще й єнот?
Ні.
Друге, що виявилося, коли я загуглила «порно для жінок»,
був вебсайт, на якому справжні пари
завантажували аматорські секс-відео. Так,
реальні пари кажуть: «Гей, ми такі щасливі і закохані,
ми подумали, що ми знімемо, як кохаємося,
а потім викладемо це в мережу для тебе, самотньої людини.
Це працює? Ти мокра?»
І ти така: «Не в тому місці, ні.
Але вітаю, те, що у вас є, здається справді особливим».
Останнє, що я знайшла, гуглячи «порно для жінок»,
і я навіть не знала про існування такого, - це аудіопорно.
Це повністю відповідає назві. Там немає картинки, це все аудіо.
Насправді то не порнозірка, а скоріше порнодиктор,
який озвучує вам сексуальну сцену.
Це як подкаст, тільки не слухайте за кермом.
І оскільки це «для жінок», це означає, що там є сюжет, чи не так?
Будь-хто може дивитися, вони не перевіряють.
Вони не просто беруть мікрофон і кажуть: «Тепер усе готово, сучка!» Вони ніби
поступово підводять до цього.
І те, що я знайшла, триває 20 хвилин.
Я надішлю це вам, якщо ви напишете мені в директ.
І перші 12 хвилин сюжету –
це просто чоловік, який заспокоює тебе
після того, як ти потрапила в автомобільну аварію.
Це прелюдія.
І, слухайте, я кінчила так яскраво. Я…
Я маю на увазі,
я навіть не дійшла до сексу.
Лише заспокоєння. Він такий: «Усе гаразд, зроби кілька глибоких вдихів, не хвилюйся.
Страхові компанії з цим розберуться».
Я така: «Боже мій, правда! Ось навіщо в нас є страховка!
Коли він сказав: «Що ще я можу зробити? Хочеш, зроблю тобі куні?
Я така: «Ні, чувак, у мене Allstate, я в надійних руках».
Красно дякую, Бостоне, ви були просто потрясними.
Дуже дякую.
Бракує слів, я справді вдячна. Дякую.
Ви були потрясними. Дуже дякую, справді.
ТЕЙЛОР ТОМЛІНСОН
ЯКЩО ВИ АБО ХТОСЬ, КОГО ВИ ЗНАЄТЕ, МАЄ ПРОБЛЕМИ З ПСИХІЧНИМ ЗДОРОВ'ЯМ
АБО ДУМАЄ ПРО САМОГУБСТВО,
ІНФОРМАЦІЮ ТА РЕСУРСИ МОЖНА ЗНАЙТИ - НА САЙТІ WANNATALKABOUTIT. - COM
Переклад субтитрів: Дмитро Бондарєв