Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Pro tebe.
Tohle je všechno tvoje, Sofie.
- Promiň, co mám… - To nevím.
PROSÍM, PODEPIŠ! POŠLI DÁL.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ
VŠECHNO NEJLEPŠÍ K NAROZENINÁM, SOFIE
Slečno Dunhamová.
Sofie. Výborně.
Doneseš mi espreso, než omdlím?
Prohlížím ta úděsná loga, co poslali.
Proč za mě chtějí dělat mou práci?
Není tam nikdo kreativní.
Ano, slečno… Přinesu vám ho.
Ale před tím jsem se chtěla zeptat…
Říkala jsem si…
- Říkala jsem si… - Bože, ven s tím.
Dělám vám asistentku už dva roky.
Nebo něco přes dva roky a…
Říkala jsem si, že je načase promluvit si o tom,
že moje práce obnáší zvedání telefonu, korektury a plánování,
ale žádný grafický design.
Najala jsem tě jako svou asistentku, ne chráněnku.
S tím jsi tu práci snad brala.
Jo. Jo. Jistě.
Myslela jsem, že když zvládnu větší zodpovědnost,
něco mi přihrajete.
Máme tu lidi s magisterským titulem,
co čekají na nějakou příležitost.
Pochybuju, že by se našlo něco pro asistentku.
Tak jo, dobře…
Takže co mám dělat?
Drahoušku. Udělám ti laskavost.
Díky. Vážím si toho. Já…
Má výpověď.
Co prosím?
Jo, dělat asistentku dva roky je moc.
Většina lidí odejde po půl roce.
Kolik ti je?
Zítra mi bude 30.
Jejda.
Na zvedání telefonu jsi už fakt stará.
Určitě máš budoucnost,
ale ne tady.
Ještě si to prosím rozmyslete.
- Asi jste mi nerozuměla. - Jo, Becky.
Jo, jsem připravená.
Nahoru.
- Tak jo. - Jedna. Jo. Dolů.
Nahoru.
Zaber.
Co je?
Jo, a díky za přání k narozkám, lidi.
Co má za problém?
Zooey, sedni si na zadek.
Raz, dva…
Děkuju. Dáš si džus?
Ne.
Je jablečný. Ten máš nejradši.
Nechutná mi.
Ještě včera ti chutnal.
No, tak to vypadá, že doma si půjdeš zdřímnout.
Ne. Jedu někam jinam.
A kam jako?
Richarde, jsi doma?
Sofie?
Ahoj. Mám vtipnou historku. Odešla jsem dnes z práce.
Dali mi podepsat přání k mým narozeninám.
Richarde.
Zlato, jsi v pořádku?
Ahoj.
Ahoj zlato.
Tys byl v posteli?
Ne, já jen… Já…
Není to…
Co se děje?
A proč jsou tady dva sendviče?
No, já…
Nemohl jsem si vybrat, tak…
jsem si koupil dva.
Ty tam máš štěně?
Doufám, že je to štěně.
Ahoj.
Chtělas vyskočit? To bych ráda viděla.
- Asi bych neměla. - Jo.
Lásko…
Vrátím se za hodinu.
Pošli svoji holku domů a nebuď tady, až se vrátím.
Panebože. Kruci!
Krucinál!
Bože.
Proboha, Sofie, je ti něco?
Ne! Nepřibližuj se ke mně!
Chtěl jsem ti jen pomoct.
Máš hodinu, kreténe!
Tak jo.
- Běž! - Tak jo.
Dneska fakt nemám den. Fakt ne.
O DVA TÝDNY POZDĚJI…
Víš, kterou část dne mám nejradši?
Když ti můžu popřát dobré ráno.
Dobré ráno, mami.
Zlato. Dobré ráno, drahoušku.
Jak se dnes má můj vrabeček?
Pořád trčí v hnízdě.
Víš co? Udělala jsem ti snídani. Máš před sebou velký den.
Ne, nepamatuju si, že bych měla něco v plánu.
Jsi tu zahrabaná už dost dlouho.
Chci tě vzít na moji lekci zumby.
Mami, se zumbou by asi můj doktor nesouhlasil.
Ale holky tě hrozně chtějí poznat.
Mami.
Ne. Žádný„mami“. Prostě půjdeš.
Musíme tě postavit na nohy…
Na nohu. Na berle.
No tak, zlato.
Tvůj nový život tě nenajde pod peřinou.
- Dobře. - Musíš se ho chopit.
- Dobře. - Budou z tebe nadšené.
Pět, šest, sedm a ruce. Paráda!
Dva. Teda čtyři. Šest.
Dobře. A teď poklepávání.
Až budeš připravená, poklepej si ramena. Poplácej se po zádech.
To je ono. Zasloužíš si to.
Když se ztratíš, chyť se Julietty.
A teď merengue!
Nebo něco podobného.
Ruce nahoru. A zase dolů.
Já vím. Uvidíme se příště.
Pracuju jako grafička ve městě.
Panejo. Pro koho pracuješ?
To je dobrá otázka. Já…
Právě mění práci, aby mohla být se svou osamělou matkou v Sonomě.
- Jak dlouho tu zůstaneš? - Nevím.
Asi dokud nebudu moct stoupnout na tu nohu.
Chodit městem s berlema je celkem komplikace.
Jo. Než se naděješ, bude tančit zumbu vedle tebe, Julietto.
Jestli ti někdo dokáže vlít trochu salsy do pánve, tak ona.
To se uvidí.
Je to prostě miláček.
Děkuju.
Musím se osprchovat, než se vrátí domů Alejandro.
Máme takový pozumbový rituál.
Jinak se toho přebytku energie nezbavím.
To je moje holka.
Ahoj.
Ach bože. Ona a Alejandro mají sex.
To mi došlo.
No, přežila jsi.
Jo. Ty tvoje kámošky to pěkně rozjely.
Díky za exkurzi do mé blízké budoucnosti.
Ale prosím tě.
Podívej.
- Co je? - Kurz vaření.
„Naučte se španělská letní jídla v El Corazon.“
Tam to mám ráda.
- Měla by ses přihlásit. - Ne, díky.
- Proč ne? - Protože vařit umím.
Cože? Co vaříš?
Cokoliv. Kuře, steak, rybu, rýži, nudle, brambory. Já…
Ne. To není vaření, to je jen ohřívání.
- Je to vaření. - Ne. Vaření je kreativnější. Je to…
Jak připravuješ kuře?
Jak připravuju kuře?
Varuju, ho že pánev je velmi horká,
a pak ho do ní hodím.
Zapíšu tě.
Mami, to je kurz vaření pro páry.
- Připadá ti, že někoho mám? - Můžu s tebou jít já.
Nic tragičtějšího už jsi říct nemohla.
Nebuď hloupá.
Mami, vážně, z představy, že někoho mám, mám osypky.
Nechci být v kuchyni s hrdličkama, co dělají tapas a zamilovaný oči.
- Prosím. Udělej to pro mě. - Ne. Nepřihlašuj mě.
- Myslím to vážně. - Dobře.
Dobré ráno, mami.
Dobré ráno, drahoušku.
No tak. Vstávej. Dnes si užijeme wellness.
Tak jo. Jsme tady.
Tohle není wellness.
Já zapomněla. Wellness je zítra.
Dobře, tak co tady…
Mami, řekla jsem ne.
- No tak, zlato, prosím. - Výslovně jsem řekla ne.
Víš co? Jen jedna lekce.
Když se ti nebude líbit, nevrátíme se.
Vidíš, co mám na sobě? To je týrání dětí.
Je ti 30.
Tak je to týraní dospělých.
Nedělej z toho drama. Je to jen jedna lekce.
Mami. Já tam nejdu.
Ale Sofie.
Taková blbost.
Jdi si tam sama, jak se ti to bude líbit.
Tak jo. Jdeme.
Ne, běž. Počkám tady.
Je to kurz pro páry. Potřebuju tě.
Mami, já nejdu. Ne.
Zlato, no tak. Zvedni ten zadek.
Hleď si svýho zadku… Ne!
- Nech mě! - Nebuď taková.
- Zlomíš mi druhý kotník. - Tak vystup.
Promiňte. Potřebujete pomoc?
Panebože.
A víte, že ano?
Nemůžu dostat dceru z auta.
- Má poraněný kotník. - Mami.
Dobře, zkusím to. To je maličkost.
- Já to zvládnu. - Rád pomůžu.
- Já jen… - Takhle to bude jednodušší.
Chyťte se mě kolem krku.
- Tak jo. - Dobrý?
Dobře. Můžeme?
A teď… A je to.
A teď pěkně pomalu na nohy.
- A je to. - A je to.
- A tohle bude vaše, že? - Jak jste to uhodl?
- Moc vám děkuju. - Za málo.
Nemohla jsem ji odtamtud dostat.
Nevím, proč jí to dělalo potíže.
Teď už to zvládneme, takže…
Dobře. Rád jsem pomohl.
- Jo. Díky. Moc vám děkuju. - Jo.
- Pardon. - To nic.
Ještě jednou díky. Děkuju.
- Mami… Nevím, kam jít. - Jo, tudy. Pojď.
Zdravím.
Dobrý den, vítejte v El Corazon.
Přejete si? Přišly jste na kurz?
- Na kurz vaření, ano. - Víte, že je to pro páry?
No ano.
Jo.
Matka a dcera jsou taky pár.
Jasně.
Samozřejmě! Ano, pojďte dál.
Dobře. Už teď to vypadá jako zábava. Pojď.
Zdravím, omlouváme se.
A ano, vidím, že máme poslední pár.
Venga. Tady je vaše místo.
Děkuji.
Vy musíte být Lainie a Sofia, že?
Která je která?
- Jsem Lainie. A moje dcera Sofia. - Zdravím.
¡Ay qué monada!
To je úžasné. Ano.
- To je dobrý. - Určitě?
Zvládneš to s tou židlí, zlatíčko?
- Jo. Můžu u toho sedět? - Jistě. V pořádku.
Oblečte si zástěry a začneme.
Nejdřív se krátce představíme.
Vy první. Ano?
Dobře, jsem Kerala. Tohle je můj manžel Frank.
Ahoj.
Máme penzion tady kousek ve Westview
a chtěli jsme společně vypadnout z domu a něco podniknout.
Přesně tak.
Jistě. Perfektní.
A teď vy.
Ahoj, jsem Todd.
Ahoj, já jsem David.
Vlastníme Sonomskou mlékárnu.
- Miluju vaše sýry. - Jo.
Děkuju. Náš sýr je vaše potěšení.
Ale Todde.
Dobře. Takže…
Hodně spolu vaříme a chtěli jsme se naučit španělská jídla.
Tak jsme tady. Olé!
To je báječné. A co vy?
Chad a Brittany. Známe se z netu.
Ahoj všichni.
A říkali jsme si, co je romantičtější, než chodit na kurz vaření?
Třeba se trochu lépe poznáme.
Vaření může být velmi romantické a intimní.
Ano. Stejně jako stolováníky.
Dobře, vy dvě dámy.
My spolu nechodíme. Ne.
Překvápko.
Jsme Lainie a Sofia, matka a dcera.
Sofia normálně žije v San Francisku,
ale prochází teď malou životní změnou.
A tak teď bydlí se mnou v Sonomě.
A zrovna teď si přeju umřít.
Cože?
Žádné umírání, prosím. Jen vaření.
No, máme toho hodně, takže…
Jak víte, já jsem Guillermo a taky budu vařit v páru.
Moje žena dnes nemůže, ale přidá se ke mně můj synovec,
který přijel na měsíc ze Španělska.
Kdepak je? Matiasi?
Tío. Promiň.
Promiň, tío, musel jsem pro něco do auta.
Matias… Promiň.
To nic.
Matias studoval u nejlepších kuchařů v Evropě.
Ale teď se může učit od toho nejlepšího.
Svého strýce Guillerma.
Rád vás všechny poznávám…
oficiálně.
Ahoj.
Takže budeme připravovat lahodné letní pokrmy,
se kterými přivítáme La Noche de San Juan.
Je to oslava letního slunovratu, nejdelšího dne v roce.
Toho večera se přátelé a rodiny
ve Španělsku scházejí na plážích u velkých ohňů,
aby přivítali příchod léta.
- To je krása. - Krása.
Platíš.
A dnes začneme s jedním z nejoblíbenějších španělských pokrmů,
a to je tortilla Española.
To, čemu říkáte španělská omeleta.
- Vejce. Huevos. - Huevos. Muy bien.
- Paráda. - Jo, jasně, vejce.
Nakrájejte brambory na čtvrtky a pak na malé trojúhelníčky.
- Pozor na prsty. - Ty si dávej pozor, mám nůž.
Měly by být asi takhle tlusté.
Jak to Sofii jde?
Jo, vypadá to dost dobře.
Ještěže na to nepotřebuješ nohu, co?
Je milej.
Až budete mít brambory nakrájené, jemně je posolíte lanýžovou solí.
Keralo, to vypadá skvěle.
- Díky, Guillermo. - Solil jsem já.
No…
Hele, nech toho.
To by stačilo.
Ne.
Nevydrží jim to.
Šlehejte, dokud je úplně nerozmícháte.
Vybijte si na ta vejce všechen vztek.
Tohle bude zabijácká omeleta.
Zdá se, že jsi na ta vejce fakt naštvaná.
Jo, potřebuju si vybít spoustu vzteku.
Takže…
- Dobře. To je zdravé. Bezpečné. Jo. - Jo.
- Co je? Hleď si brambor. - Co je?
Tak akorát. Dobrá práce.
Teď to bude zábava.
Vezmete si obraceč na tortilly
nebo talíř nebo víko,
pokud nejste ze Španělska a nemáte obraceč,
a zakryjete pánev.
A pak tortillu rychle otočíte, takhle.
Jen tak?
- To zvládnete. Slibuju. - Dobře.
- Jo! - Tak jo.
- Jo! - A pak… To není špatný.
Jsem kuchař! Že jo?
A co teď?
Vrátíte ji zpátky do pánve a osmažíte z druhé strany.
Jo.
- Tak jo. Rozpadá se to! - Sakra.
- Pardon. Tady. - To nic. Podívej.
To nic. Takhle. A je to.
- To je zábava. - Jako nová.
- Tak jo. To už zvládneme. - Dobře. Ovšem.
- Díky. Díky. - Jen ať je pěkně kulatá.
Matiasi, je to… Je to problém?
To se dá zachránit.
- Jo. - Super.
Buď milá.
Jsem milá. Co kdybys ty byla míň milá?
Dvojitá otočka.
A teď to nejlepší.
Budeme jíst, co jsme uvařili.
Můžete si to trochu osolit a opepřit, jestli chcete.
Tak jo. To je skvělé.
Přidám lanýžovou sůl.
Panebože. To je fantastické. Guillermo, je to skvělé.
To je báječné.
Tohle je perfektní jídlo na tapas večírek.
Tohle na něm nesmí chybět.
To je pravda.
Je to výborné.
Dá se to jíst.
Dá se to? A ta cibule…
Je to…
To dělá ta lanýžová sůl.
Tak jo, už mám dost.
- Užila jsem si to. - Uvidíme se za týden?
Na to se můžeš spolehnout.
- Ano. Díky. Dobrou noc. - Zábava. Ahoj!
Měj se. Těšilo mě.
Děkuju.
- Dobře. Měj se. - Ahoj.
Díky.
Ne, když doma vaříte, uklízíte.
Ale když vaříte tady, uklízíme my. Že jo, tío?
- Que claro. - To se mi líbí. Ano.
No jasně..
Ano.
Ne, to…
Tady. Potřebuješ pomoct do auta?
Ne, s mámou to zvládneme. Díky.
Jo. Budu venku.
Já…
Pomůžu ti. Tady…
- Ne, já… - To nic. Pomůžu ti.
- Můžu si… - Pomůžu.
Mně to nevadí.
- Díky. - Jo, de nada. Jo.
A tohle…
- Zvládnu to. - Ne, prosím.
Díky.
Tak jak se ti líbila lekce?
Upřímně?
- Ani ne. - Proč ne?
Hodinu jsem vařila vejce a brambory.
Ale to je jen základ.
To kouzlo je v kuchaři a ochucení.
Jako strýcova lanýžová sůl.
Jen mezi námi, to je vždycky jeho tajná přísada.
Jen mezi námi, je to dost jednoduché jídlo.
Mnoho starých receptů začalo těmi nejjednoduššími ingrediencemi,
protože si lidé nemohli dovolit víc.
Takže žádné nóbl jídlo.
Ne, je to tradiční jídlo,
které je v mnoha ohledech těžší,
než mít na vaření všechno, co potřebuješ.
Palačinkový svět a jejich snídaňové menu Rooty Tooty dokazují opak.
To je nóbl jídlo?
Ne, ale svou práci to udělá.
Jídlo není práce. Je to jedno z největších potěšení v životě.
Jo, někdy dokonce jediné potěšení.
Jak to myslíš?
Asi už mě volá máma.
- Fakt? - Jo.
- Půjdeš se mnou k autu? - Ano.
- Nebo mám pajdat s krabicí v ruce? - Pomůžu ti.
Takže příští týden zase přijdete, ano?
- Ano. Přijdeme. - Já…
- Dobře. - Na to se spolehni.
Tak asi jo.
Jen mi slib, že do té doby…
žádné Rooty Tooty nebo co to bylo.
Žádné Rooty Tooty?
Jo.
Bude to těžké, ale zkusím to.
- Děkuju. - Výborně.
- Hasta la próxima, Lainie. - Tobě taky hasta.
- Díky. - Pomůžu ti, jestli chceš.
- Já… Dobře. - Jo.
- Ukaž. - Já… Děkuju.
Jo. Opatrně. Tak jo.
- Dobře, můžeš zavřít dveře. Jo. - Dobře. Sí.
Hasta luego.
Co je?
Našel sis kamarádku?
Doprovodil jsem studentky k autu. Byl jsem zdvořilý.
Neuvěřitelný. Jsi tu pár dní a už sis získal srdce Američanky.
Tenhle dojem teda nemám.
- Věř mi. - Víš, že chodím s Irinou.
Irina. Jo, chodí s tebou.
- A s půlkou Evropy. - To nevíš.
Každý, kdo má účet na Instagramu, to ví.
Vyraz si s tou Američankou.
Je moc hezká.
Jdu pracovat. Taky bys měla.
Papa! Matias nemá vůbec žádné huevos.
Viviano, nech bratrance na pokoji.
Copak to jde?
Když to nejde.
Vypadal mile, že?
Vypadal jako Španěl.
Co je na tom špatného?
- Španělé jsou záletníci. To ví každý. - Ne, nepůsobil jako záletník.
To proto, že Španělé jsou okouzlující, se svým přízvukem a velkým úsměvem.
Mám ráda velký úsměv takže…
Vraťme se tam dnes na večeři,
třeba bude pracovat.
Jo, takže ho chceš špehovat.
Ne. Je ve městě nový.
- Třeba by ocenil společnost. - Tak mu ji dělej.
Musíš vypadnout z domu, zlato.
Vždyť jo. V pátek jdu na večeři s Olivií.
Proč jsi mi to neřekla?
Musím ti říkat, když si něco plánuju?
Dobře, jo. To je…
To je fakt vtipný, protože jsi nám dnes naplánovala kurz vaření
a mně o tom nikdo neřekl.
Byla jsem ráda, že se cítíš líp, to je celé.
Mami, já nejsem žádná troska.
No, trochu troska jsi byla.
Mami.
Ale teď už je to dobré, hurá.
- Hurá. - Hurá.
Tak jo.
Jak dlouho budeš mít ty berle?
Koncem týdne zjistím, jestli na ni můžu našlapovat.
A pak se tohohle dárku od Richarda zbavím.
Bože. Nejradši bych mu zlámala obě nohy.
Do toho. Máš moje svolení.
Zlato, proč jsi s ním byla tak dlouho?
Já nevím.
Byl se mnou, byl moje jistota,
mohli jsme si v obýváku pověsit maturitní fotku.
Asi vrhnu.
Já vím. Bála jsem se přestěhovat do San Franciska.
S ním to bylo snazší.
To by byl krásný svatební slib.
Sklapni. Já vím.
A jak se máš ty a rodinka?
- Dennis je v klidu. - Jo?
Jo, dokonce ho trochu povýšili.
- Vážně? Skvělý. - Jo.
- A Ella pořád něco brebentí. - Co třeba?
Žvejka, žuby. Mňam, mňam.
Dobrý. Je moc chytrá.
- Po mamince. - To jo.
Dennisovi to s Ellou celkem jde.
- Překvapivě. - Jo.
Bože, ty máš štěstí.
Máš jednoho z mála dobrých chlapů.
Dobrý chlapi nejsou, Sof.
Musíš si je vychovat a pak znovu.
- Jasně. Vychovat. - A pak znovu.
Zdravím, dámy. Co si dáte?
- Začneme rumovou sopkou. - Jo.
Víš, co chceš jíst?
Máte omelety?
Ne, je mi líto.
- Vážně? - Jen se ptám.
Kuřecí prsty, prosím.
Pro mě taky.
Dobrá volba. Hned tu budu s pitím.
Díky.
Chceš omeletu v baru?
Ne, vlastně ne.
Nemůžu přestat myslet na kurz vaření, kam chodím s mámou.
Tenhle týden jsme dělali španělské omelety.
- Učila ses dělat omeletu? - Ano.
Tak jo, budu hádat. Dáš do pánve vejce.
- Něčím to posypeš a osmažíš to. - Ne. To je na tom zvláštní.
- Co? - Tohle bylo jiné.
Bylo to super jednoduché, ale…
přitom neobyčejné.
A teď nemůžeš přestat myslet na omelety.
Jo, tak nějak.
Kde je ta paella?
Už to bude.
Tak?
Úžasná?
Naprosto.
Děkuju.
- Co dál? - Můžeme to zabalit, Matiasi.
- Dej si padla. - Ne. Určitě? Nejsem unavený.
Jo. Zbývá jen pár stolů.
Odvedl jsi dobrou práci.
DUCEYHO HOSPODA
Slečno…
TOALETY
Těším se, až cesta na záchod nebude jako posilovna.
To věřím.
- Tak jo, kam půjdeme teď? - Nikam, už musím domů.
Cože? Konečně si můžeme vyrazit a ty mi dáš košem?
Hele, Ella vstává za úsvitu, ať mám kocovinu nebo ne.
Takže radši ne.
Bože, to je otrava.
- Promiňte. - Hned jsem u vás.
Viděla jsem tam pár fešáků.
Možná si potřebuješ najít novýho chlapa.
Bože. To je to poslední, co potřebuju.
Chlapi jsou na prd a při první příležitosti tě podvedou.
To je můj odvoz. Zvládneš to?
Jo. V pohodě. Můj tu bude za pár minut.
Dobře. Kluci jsou fakt na prd.
Najdeme ti skutečného muže, jasný?
To je příště naše priorita.
Tak jo.
Nech mě prožít léto bez zlomeného srdce
a pak celou tu situaci přehodnotíme.
- Discúlpame… - Dej mi chvilku, kámo.
Mám tě ráda, opatruj se. Ahoj.
Pozdravuj Ellu.
Jasně.
- Sofie? - Jo.
Matiasi.
Ahoj. Nevšimla jsem si tě.
Já… jen jsem se sem zastavil na drink. Jo.
A dobrý?
Nevím. Nedokázal jsem upoutat pozornost barmana.
Takže co? Prostě jsi to vzdal?
Asi jo.
Tak jo. Asi tě budu muset naučit,
být trochu drzejší, jestli chceš přežít v Americe.
Tak jaká byla večeře v Duceyho hospodě?
Dobrá. Mají nejlepší kuřecí prsty.
Kuřata nemají prsty.
Neříkej mi, že Španělé neznají kuřecí prsty?
Tak mi řekni, jaké koření se dává na ty kuřecí prsty?
Záleží, jakou máš zálivku.
Vaše kuřata mají prsty
a ještě je zaléváte, jo?
Tak teď už jsem slyšel všechno.
Tohle je Amerika, jsme samé překvapení.
Mám tu odvoz.
Tak kdy se naučím, jak si v Americe objednat pití?
Asi bych měla jít.
Jo. Jasně, ale uvidíme se na kurzu, ano?
Jo.
Dobře.
- Tak jo. Promiň. - Pardon.
Ne, až po tobě. Promiň.
- Díky. - De nada, querida.
Počkat, co to znamená? De nada je…
Není zač…
drahoušku.
Ovšem.
Buenas noches, Sofie.
Buenas noches, drahoušku.
Promiň, ahoj.
- Zdravím, jste Sofia? - Jo, to jsem já.
KRESLENÍ V ZAHRADĚ
Našlas něco?
Ne, vážně není moc z čeho vybírat.
Dochází mi, že odejít z práce,
krátce po promocích mladých designérů nebyl nejlepší nápad.
Co to je?
Musím zvážit magisterské studium.
To je závazek.
Jo, bez titulu nemám budoucnost.
Je to dobrá škola?
Jo, je to blízko. Takže to je dobrý, ne?
- Víš, že tě tu mám moc ráda. - Jo.
RICHARD MÁŠ SE?
Když randí s jinými muži, aspoň o tom víš.
Jsou to pracovní fotky. Nic neznamenají.
Kde že pracuje? V líbacím stánku?
Běž pryč.
Matiasi, jsi zaseknutý.
Musíš tu rybu pustit, abys dostal trofej.
Ona není ryba.
Ne. Je to žralok.
- Panebože. Dej mi pokoj. - Honem z vody!
Svatojánský…
Mami, můžu si půjčit žehličku?
- Vyžehlím ti to. - Díky. Není ti nic?
- Co se děje? - Mám žaludeční křeče.
Posaď se. Vyžehlím si to sama.
Bože.
- Je ti dobře? - Jo.
- Tak jo. - Panebože.
Bože, zlato, asi dnes nemůžu jít na kurz.
Mami. Ne, nepůjdu sama na kurz pro páry.
- Už je to zaplacené. - Zapomeň na to. Ne.
Nemusíme nutně umět palačinky.
Bože, omlouvám se.
Máme lanýžovou sůl.
Jo.
Co kdybys tam šla aspoň na chvíli a…
Půjdu.
Co?
Jo, půjdu tam.
Co… Půjdeš tam?
Ano, madam.
Připravili jsme tortillu Españolu našim hostům.
- Tys ji připravila. - Vlastně jo. Já sama.
Moc jim chutnala.
- Ahoj všichni. - Ahoj.
Ahoj.
- Kde máš mámu? - Kde máš mámu?
Není jí dobře.
Tak mě poslala, ať sem dobelhám sama.
Bez berlí?
Díkybohu. Kotník už mám skoro zdravý.
Což jsou skvělé zprávy. Jo.
Tak jo, dobří lidé. Pojďme začít.
Jedna kuchařka nám dnes chybí.
Omlouvám se. Není jí dobře.
Dobře, to je dobré. Teda, není to dobré, ale…
Matias bude pro dnešek tvůj partner.
Myslíš, že to zvládne?
Dělám si srandu, Matiasi.
Učí se rychle, určitě to zvládne.
Díky, tío. Děkuju.
Dobře, dnes si připravíme gazpacho.
- Super. - Je to perfektní jídlo na léto,
protože když je horko a všichni se potí,
dáte jim trochu gazpacha a všichni jsou spokojenější.
Tajemství gazpacha…
jsou zralá rajčata.
- Zlato, co ty prsty? - Zkouším to s těmi klouby.
Ať vám nevytečou semínka. Dávají chuti hloubku.
- Jak… - Co?
Jak to mám udělat, aby nevytekly?
- Rychlý a čistý řez. - Dobře.
Opatrně. Tak jo.
To je ono. Dobrý.
To je taková práce.
Proč si myslíš, že je to práce?
Není. Vaření je přece radost.
Já… Ne, myslím, že nemám kuchařské geny.
Prostě je nemám.
Co je to za geny?
Nebyla jsem k tomu zrozená.
Nejsme zrozeni k ničemu. Narodíme se, ležíme a pláčeme
a všechno ostatní se učíme.
Můžeš se to naučit. Už se to učíš.
- Tý jo. - Co?
Došlo mi, proč mi tak jde polehávat a plakat.
Dělám to celý život.
- Jo. Dobře. - Jsem profesionální povaleč a plačka.
Dobře, teď budeš profesionální kráječka rajčat.
Pořádně to vykoupejte v olivovém oleji,
aby jídlo mělo krémovou chuť.
A pak…
sherry ocet ze španělských kopců.
Velmi dobře doplní chuť ostatních ingrediencí.
A pamatujte, že balzamiko do gazpacha nepatří.
Cítíš to?
Teď to všechno promícháme. A pěkně si zašpiníme ruce.
- Chceš se ušpinit první? - Ne.
Ty potřebuješ vybít frustraci.
- Jen se ptám. - Jen do toho.
Jdi na to. Tak jo.
Neboj. Pořádně to zmáčkni. Pořádně.
Pokračuj. Zmáčknout.
Teď upěchovat. Upěchovat.
- A zase promíchat. Jo. - Mačkat?
Minule jsi byla fakt naštvaná.
Teď to musíte nechat aspoň hodinu marinovat.
Ještě lépe přes noc. Ano.
Takže už zbývá polévku rozmixovat a máme hotovo.
A kdy ji uvaříme?
Ale ne! Ne, gazpacho se nevaří.
Ne.
Je hotové, když má takovou konzistenci, jakou chcete.
Já mám rád pořádné kusance.
Tenhle kurz evidentně potřebuju.
Tohle na stranu. Otočit.
- Chceš to zapnout? - Jo.
To je skvělé. Naše práce.
Díky, žes mi dnes dělal partnera.
S radostí.
Mámě to bude moc chutnat.
Měla bys jí k tomu nalít letní sangrii.
Ani náhodou. Ne.
Proč ne?
Krabicové víno, plátky jablek a 7Up?
- Toho ji ušetřím. - Ne. To není sangria.
- To teda je. - Tak to ne.
Sedneš si a ochutnáš.
- Jako teď? - Na sangrii není lepší čas než teď.
- Prosím, posaď se. Jo? - Tak jo.
Aha. Tak jo.
Dobře, ještě počkej.
Tak jo.
To je kuřecí prst?
- Ne. - Určitě?
- To je croqueta k tvojí sangrii. - Dobře.
To ovoce se marinovalo v brandy a cukru.
Pak se smíchalo se španělskou ruedou
a teď k tomu přidáme svěží suchou cavu.
Ano?
- Ano? - Skvělý.
Jo.
Nebudeš tu celou dobu stát, že ne?
- Ne. - Protože…
- Tak jo. - Ne, posadím se.
Tak jo.
- Teď ochutnej kousek croquety. - Dobře.
A teď doušek sangrie.
- Salud. - Salud.
Jo, tohle je opravdu výtečné.
- Vidíš? - Jo.
Když je jídlo připravené správným způsobem,
může to být ten nejsmyslnější zážitek.
Smyslný?
Jo, je to jako lízat šlehačku z prsou.
To je sexuální.
- Jasně, promiň. - Já myslím smyslný.
V tom smyslu, že působí na všech pět smyslů.
Vzhled a vůně…
jídla.
Chuť…
samozřejmě.
A to, jak ho vnímáš…
v puse.
Ale to není všech pět smyslů,
protože jídlo neslyším.
Ne, samotné jídlo ne,
ale zvuky radosti a smíchu a „Mmm!“
- by měly být součástí každého jídla. - Dobře.
- Cítím tu radost. - A tak se aktivují uši.
- Salud. - Salud. Ano. Salud.
- A co vlastně děláš? - Já?
Promiň.
Jsem grafička.
A to je co?
Podívej se třeba na tenhle štítek.
Někdo musí rozhodnout:
„Dám tam tuhle señoritu
a dám jí do ruky košík, na hlavu klobouk s květinou
a bude se tvářit strašně šťastně,
jako by sbírání ovoce byla nejlepší práce na světě.“
To je práce grafika.
Takže je to jako vaření.
- Ne, to vůbec ne. - Jistě že ano.
Podívej, vezmeš všechny ingredience, smícháš je dohromady
a všechny ty chutě dají dohromady jídlo.
Ne. Protože design netvoříš podle receptu.
A kde myslíš, že se berou recepty? Z hvězd?
To ne.
Lidé kombinují všechny možné chutě už mnoho let.
Vytvářejí tak umělecká díla.
A ty jsi kuchařka přes obrazy.
Podáváš to mnohem romantičtěji, než to doopravdy je.
Ale někdy je to opravdu těžká práce.
- Bereš hodně věcí jako práci? - Když mě to živí, tak jo.
A vytvářet ty obrázky ti nedělá radost?
Jo, samozřejmě. Akorát…
Celý život se snažím v určitém smyslu lidem něco dokazovat,
protože se na mě dívají a soudí mě, protože jsem žena
nebo protože jsem mladá nebo…
Protože jsi krásná.
Děkuju.
Kvůli tomu, jak vypadám. Jo.
Ale tvoje výtvory mluví samy za sebe, ne?
Ne vždycky.
Co bys navrhla pro mě?
- Pro tebe? - Pro mou restauraci.
Máš restauraci?
Ne. Pořád se učím.
Ale mým snem je stát se jednou šéfkuchařem a mít vlastní restauraci.
Aha…
No, musel bych těmnohem lépe poznat.
Musela bych vědět, jaké jídlo nabízíš,
jakou atmosféru chceš vytvořit.
To všechno okolo.
Jo, to zní jako spousta práce.
Ne, to by nebyla práce.
- Byla by to zábava. - No dobře.
- Papa! Matias rozdává nejlepší cavu. - Panebože.
- Por favor, Viviano. - Asi se mu líbíš.
- Trochu mi nechte. - Tak jo.
Nech je být. Tohle je moje hvězdná studentka.
Salud, Sofie.
De nada, querida.
Omlouvám se.
Potřebuju o tobě ještě něco vědět?
Máš ve Španělsku přítelkyni nebo…
To bude taky na tom logu?
Jen si dělám průzkum.
Víš co? Mám lepší nápad.
Tío, myslím, že tvá hvězdná studentka potřebuje doučování.
Co prosím?
Mami, jsem doma.
Tady, zlato.
Doufám, že je ti líp, protože mám zbytek gazpacha.
Ahoj.
Ještě jsem ti nedal dárek k narozeninám.
Zapomněl jsem, jak je tu krásně. To byly časy.
Tvoje máma je fajn.
Víš, moji rodiče
mi udělali z pokoje jógové studio, takže…
Kristie bude maturovat…
Můžeš mi říct, proč jsi sem přijel?
Dobře…
Mrzí mě, co jsem ti udělal. Co jsem nám udělal.
Bylo to sobecké a přál bych si to vzít zpátky.
Nic to neznamenalo.
- Očividně jo. - Ne. Já tu holku ani neznám.
Už ji nikdy neuvidím.
Ne, myslím, že to něco říká o nás.
Že s námi něco nebylo v pořádku a nemohl jsi o tom se mnou mluvit.
To není pravda.
Byl jsem hňup.
Jasně.
Takže ti mám prostě odpustit?
Chci, abys věděla, že si uvědomuju, že jsem udělal velkou chybu.
A je mi to opravdu líto.
Ovšem.
Vždyť je krásný.
Řetízky nenosím. Vůbec.
A on to ani neví.
Nekecej! Myslí si, že mu odpustíš?
- Myslel to upřímně. - Ne.
Sofie, když ti někdo ukáže pravou tvář, věř tomu.
Každý dělá chyby, Livy.
Ty sis mezitím našla Antonia Bantatase.
Doslova ti nadbíhá.
Ne. Jen je milej. Nic mezi námi není.
Nevím, mně to tak nepřipadá.
Ne, je to Španěl. Flirtování má v krvi.
Je to prima chlap. Otevři už oči.
Ne. Stejně se za pár týdnů vrací do Španělska.
No a? Nesnažíš se najít pravou lásku.
Snažíš se nevrátit do spárů zloducha.
Jo.
Že jo? Je to zloduch. Tady máš.
Liv, jsem unavená.
Už nechci dělat velká rozhodnutí.
Jaká myslíš?
Jako odchod z práce a stěhování od Richarda.
- Velká rozhodnutí. - Tys ale z práce neodešla.
Tak nějak jo.
Tak nějak.
A tak nějak jsi opustila Richarda, po tom, co tě podvedl?
Tak nějak.
Sofie, zlato, to nebyla tvoje rozhodnutí.
Nemělas jinou možnost.
Setrváváš v hrozných situacích a ztrácíš tak kus sebe.
A jestli se vrátíš k Richardovi, zase za tebe bude rozhodovat on.
Protože to tak chce on.
Tak jo.
Bože.
Ahoj.
- Hola, Sofie. - Ahoj.
Teda. Moc krásné šaty.
- Moc se mi líbí. - Díky.
Je tu Matias?
Dostal se do maléru.
Co se stalo?
No, posledních pár večerů byl roztěkaný a myslím, že vím proč.
O tom nic nevím.
- Pokazil jednu večeři. - Aha. Takže co? Má padáka nebo…
Nemůžeš vyhodit vlastní rodinu. Můžeš ji jen mučit.
Takže má obědovou směnu.
Jo. To nezní tak špatně. Na chvíli jsi mě vyděsila.
Ale myslím, že tím mučení od Papa nekončí.
- Sofie. - Ahoj.
Buenos dias, přišla ses najíst?
Ne, chtěla jsem se zeptat, jestli nechceš třeba provést po okolí.
Můžu ti pak ukázat, jak si objednat drink.
- To bych moc rád. - Jestli máš volno.
Papa!
Matias má dnes hotovo.
- Moje hvězdná studentka. - Ahoj.
Zkus mu dát hlavu zase do pořádku, ano?
Ano. Zkusím to.
- Posaďte se. Hned jsem u vás. - Dobře, díky.
- Dobře. - Sundej si to.
Dej mi to.
Jedna crema Catalana, pozornost našeho hostujícího kuchaře.
- Tos dělal ty? - Dělal jsem dnes jednu várku. Ano.
Je to výborné.
- Ano, některé věci dělá dobře. - Tak jo.
- Díky. - Díky, Viviano.
Vypadá to jako crème brulée.
Až na to, že tohle není jako crème brulée, ale crème brulée je jako tohle.
To znamená co?
Že jsme to vymysleli a Francouzi nám ukradli recept.
Na. Ochutnej.
Panebože, to je tak delicioso.
Taky pro tebe něco mám.
Je to jen prototyp.
Vypadá to…
velmi profesionálně.
Jen jsem si hrála s návrhy.
Moc se mi to líbí.
To jsem já?
Je to verze tebe, jo.
Budu si muset vypěstovat větší knír.
Můžeme mu ho oholit, jestli chceš.
Ne. Nechám si ho narůst.
A jak vypadá tvoje logo?
- Moje? - Jo, logo tvojí firmy.
Žádné nemám.
Takže jsi jako ta kovářova kobyla.
Bohužel ano.
Jsi moc hodná.
Ty taky.
Ale taky musíš být hodná na sebe, ne?
Jo, máš pravdu.
Byla jsi někdy ve Španělsku?
Ne, až je mi trapně. Nevytáhla jsem paty z Kalifornie.
- Ale chodilas na vysokou, ne? - V San José.
Na Kostarice?
V Santa Claře.
Je to daleko?
Vůbec ne.
No, na světě není větší sbírka umění než v Madridu.
Máme tam Prado. Máme tam muzeum Reina Sofia.
Máme dokonce americké muzeum.
Tý jo, jsou tam obrazy kovbojů a Mountain Dew?
Ne. Není věnované téhle Americe, ale Jižní Americe.
Aha. Myslím, že o té už jsem slyšela.
A v mém městě máme El Museu Picasso.
Slyšelas o Picassovi, ne?
Jo, to mi zní povědomě.
Co je to za město?
Barcelona.
- Co prosím? - Barcelona.
Proč najednou šišláš?
Ne, říká se tomu distinción.
Ve Španělsku to totiž říkáme jinak než v Latinské Americe.
Takže v Latinské Americe se říká „gracias“
a ve Španělsku říkáme „gracias“.
Aha.
Rosumím.
Je to zapeklité.
- Promiň, to jsem neměla. - Ne, já…
Líbilo se mi to. Moc.
Jenomže… doma…
Máš přítelkyni.
Ne.
Mám tam někoho, o kom jsem si myslel, že ji chci jako přítelkyni.
Ale není… Není moc hodná.
Tak musíš být hodný na sebe, ne?
Jo.
Tak pojď.
Kam jdeme?
Jen pojď se mnou.
Přivstala sis?
Spíš zaspala.
Dáš si čaj?
Ano, prosím.
Zdá se, že se cítíš líp.
Jo, to jo.
Takže jste dělali gazpacho?
Jo. Dá se to tak říct.
Zlato. Guillermo je ženatý muž.
Co jsem to provedla?
Proč jsi mi to neřekla?
Myslela jsem, že to víš.
Zlato.
Zasloužíš si trochu odreagovat po všem, čím sis prošla.
- Je to lepší, než každou noc brečet. - Ano.
Teď jen nevím, co říct Richardovi.
Nemusíš mu říkat nic.
Pořád chce, abychom byli spolu.
A co Matias?
Co s ním? Za deset dní se vrací do Španělska.
Líbí se ti, jak se s ním cítíš?
Hodně, jo.
Matias nemusí být tvůj únik od Richarda, zlato,
ale pomůže ti uvědomit si, že si budeš muset
vytvořit vlastní únik.
Myslím, že vím, co tím myslíš.
Jdu o tom přemýšlet.
Jo. Děkuju.
Jen přemýšlej.
Buenos dias.
Viviano, buenos dias.
Minulý týden jsi nám chyběla.
- Ahoj. Ráda tě vidím. - Hola, Sofie.
Ráda tě vidím. Nečekala jsem, že přijdeš.
- Už je mi dobře. - Jo, je v pořádku.
Nejen kvůli tomu, kvůli němu.
Panebože.
- Proč se pořád někde takhle zjevuješ? - Promiň. Já jen…
Pořádáme pro Kristie oslavu maturity
a ráda by tě tam viděla.
Uvidíme.
Všichni by tě rádi viděli. Včetně mě.
Richarde, tady a teď to nebudu řešit.
Chci se dívat, vypadá to jako zábava.
Na to se budeš muset zeptat.
- Jo. Říkali, že to není problém. - Vážně?
- Skvělý. - Jo.
- Super. - Super.
Vivi, je tu Matias?
Je. Mučení pokračuje.
- Co to znamená? - Uvidíš.
Dobře, moji milí. Pojďme začít, ano?
Ano.
Dnes pro vás mám lahůdku.
Uděláme si jedno z nejznámějších španělských jídel.
Paella!
Ale nejdřív si musíme dát skleničku rebujita.
Rebujito je letní drink na ochlazení
a…
bude nám ho servírovat nefalšovaný Španěl
oblečený v tradičním svátečním oblečení.
Matiasi.
No teda!
Panebože!
Matias je pro dnešek náš jotero.
Bude nás bavit písní a tancem.
Žádnou píseň ani tanec neznám.
Každý zná aspoň něco.
Slyšte, vy, kteří tak málo znáte,
a já vám povím víc
o tom, co znát potřebujete
de la cueva de Salamanca.
- Ne. - Ano!
Tak jo!
Slyšte, vy, kteří tak málo znáte,
a já vám povím víc
o tom, co znát potřebujete
de la cueva de Salamanca.
Matiasi?
Hola, Irino.
Jsem Viviana, Matiasova sestřenice.
Ahoj.
Irino?
Aspoň někdo tu má vychování.
- Ahoj. - Nevěděl jsem, že přijedeš.
Proto je to překvapení, ne?
Jo. Ahoj.
Ahoj.
Takhle se vaří v Americe?
Ne, to je na…
na hodinu vaření mého strýce.
Pro ty hloupé Američany.
- Zdravím! - Jo.
Musíš být vyčerpaná z cesty, takže bychom je měli nechat.
Pojď. No tak.
Do svidanija.
Hezký den. Irina mizí.
Dobře. Dobře, lidi!
La Noche de San Juan se blíží, ano?
Zpátky k paelle, ano?
Dám vám pár minut, ano?
- Ahoj. - Ahoj.
Nečekal jsem, že sem Irina přijede.
Jo, to mi došlo.
Asi jí na tobě záleží víc, než sis myslel.
Ne. Jen je ráda středem pozornosti.
Myslím, že se jen bála, že se tu bez ní obejdu.
Taky jsem tu Richarda nečekala.
Říkal jsem si, že to bude on.
On totiž neví, kdy přestat.
Ale já jo.
Sofie, nechci, aby to…
Nemůžu být pro Irinu ta druhá ženská.
Protože jedna taková mi úplně převrátila život.
- To jí nemůžu udělat. - Ne. Ona…
je tu jen na pár dní a pak zase někam letí.
- Já ne… - A ty hned potom odjedeš.
Matiasi, bylo to fajn.
Opravdu moc fajn.
Vždyť to sotva začalo.
Musím na sebe být hodná.
Proto si musím chránit srdce.
Adios, Matiasi.
Au.
Možná je čas se stáhnout, Matiasi.
Zdá se mi, že konečně pochopila, co jsi zač.
Jo, a…
co jsem zač?
No tak, chlape, tobě na ní nezáleží.
Chápu tu. Snažíš se si tady v Americe vrznout
a pak prostě zas odjedeš.
- Zato tobě na Sofii záleží. - Jo, jsme spolu od střední.
Střídavě.
Začali jsme spolu bydlet, takže…
A tys ji podvedl.
To byla chyba. Ví, že je pořád moje.
Přijde mi, že není nikoho.
Moje určitě ne.
- A tvoje už vůbec. - Neznáš ji. Já ano.
To je dobře. Tak určitě víš, že nemá ráda řetízky.
Řetízky má rád každej, jasný?
Jo.
- Líbí se ti tenhle nebo tamten? - Tenhle.
- Jo? Vybarvíme ho červeně? - Teda.
Máš tam červenou nebo oranžovou?
Ježíši.
- Sakra. - Jo.
Teda, je to super supermodelka.
Já vím.
- Třeba má poruchu příjmu potravy. - Přestaň. To není vtipné.
Řekni mámě, ať si dá pohov.
Jen říkám, že není dokonalá. Je jen…
- krásná. - Jo. A je tady.
Jo, není to nejlepší načasování.
Ne.
Ale za to ty nemůžeš.
Šla jsi tomu naproti a vyplatilo se.
Jo, vyplatilo se mi to na jednu noc. Jednu jedinou.
No a? Nějak začít musíš.
Jo.
Že jo? Útok na batole?
- Útok na batole! - Útok na batole!
Jsi tak dobrá. Mňam, mňam, mňam! Mám tě!
Má ráda koaly.
Malé krůčky.
Někdy je potřeba oslavit každý malý krůček.
UMĚLECKÁ KATEDRA MARY MCNEIL
RE: ŽÁDOST O PŘIJETÍ KE STUDIU
- Máš to? - Jo. A je to.
Vidíš? To je vaření.
Jsme teď přece kuchařský pár.
- Kde je Matias, aby po nás uklidil? - Přesně.
Tak jsem si říkala,
co bys říkala, kdybych se hlásila na školy,
které nejsou v Kalifornii?
Jo, to bys měla.
- Jo? - Jo.
Zvládneš to tu?
Jo. Co tím myslíš? Jistě, zlato. Nebuď hloupá.
Já jen, že jsme nikdy nebyly tak daleko od sebe, takže…
Zlato.
Máš starost o mě nebo o sebe?
Asi trochu obojího.
Zlatíčko. Víš, že jsem si vždycky přála, abys mohla dělat cokoliv, co budeš chtít.
Postarám se o sebe. Slibuju.
Tak jo.
Gracias, Mama.
De nada.
- To znělo dobře. - Fakt? Už mi to jde?
- Jo. - De nada. Já nevím.
TANEČNÍ AEROBIK
- Vypadáš mnohem šťastnější, andílku. - Jo, rozhodně se cítím líp. Díky.
Jo, to láska někdy dokáže.
Julietto.
Co o mně vykládáš, mami?
Poznám, když je ve vzduchu láska.
A Matias je skvělý hoch.
Znáš Matiase?
Je to můj vnuk.
Vezmu si kabelku a…
- Jo. - Můžeme?
Ahoj.
- Zastavíme se na večeři. - Mami. Zadrž.
Matias je Juliettin vnuk?
To jsou věci, co?
To jsou věci.
„Hele, pojďme na kurz vaření.“
„Hele, učí to takovej hezoun.“
- „Hele, nemůžu na lekci.“ - Nebylo v tom nic zlého.
Nechci, abys mi řešila milostný život.
- Tak to nebylo. - Ale jo.
- To se mi snad zdá. - Tak to nebylo.
Ne, zlato. Já…
Tak jo. Možná to tak bylo.
- Jo. - Jen trochu. Jo?
Taky jsem měla svého Matiase.
Cože?
- Jo. - Kdy?
Akorát v době, kdy jsem poznala tvého otce.
Jmenoval se Henry. Hezké, že?
Tvůj Matias byl Henry.
Ano. Henry a já jsme…
Šíleně jsme se zamilovali, ale moji rodiče to neschvalovali.
Proč ne?
Chtěl procestovat svět.
Chtěl hledat dobrodružství a žít si po svém.
Nebyl to typ člověka, kterého si pro mě rodiče představovali.
A tvůj otec byl jistější volba.
Ať odpočívá v pokoji.
- A ty sis vybrala jistotu. - Ano.
Často přemýšlím, jak by můj život vypadal,
kdybych poslechla srdce, a ne hlavu.
To jsem netušila.
No, ve třiceti nemáš mít na všechno odpověď.
- Ale. Víš co? - Jo?
Život není něco, do čeho bys měla spadnout.
Musíš… Musíš do něj skočit oběma nohama.
I když nevíš, kam dopadneš.
Jo.
Pokud jde o mě, jsem moc ráda, že sis vybrala jistotu.
Vážně?
Jo, jinak bys neměla mě.
Ale ne. Ne, zlato.
Ne, mělas mi přijít do života a tak či onak by sis ke mně cestu našla.
Tím jsem si jistá.
Tak jo. Řekni mi víc o tom Henrym.
A ano, měli byste dělat různé druhy coca,
ale pokud jde o La Noche de San Juan, přichystali jsme …
La Coca de San Juan.
To se ti líbí, co?
Pojďme slavit!
- Ano. - Ano.
- Je to výborné! - Bueno?
Je to výborné. Jo.
Děkuju.
- Není zač. - Hele. Kde je Matias?
Pojď se mnou.
Dobře. Mami, vrátím se.
Jasně, zlato. Běž.
- Co je? - Chybíš nám.
Vy mně taky, ale měli jste Irinu.
Irina. Byla to noční můra.
Chtěla jen obskakovat a…
To je mi moc líto.
No, ona a Matias už spolu nejsou.
Vážně?
Řekl jí, že už jí nebude dělat poskoka.
Jak to vzala?
Viděla jsi někdy divočáka sežrat ještěrku?
Ne v téhle konkrétní kombinaci.
- Já jo. - Ale ne.
Říkal, že jsi mu pomohla pochopit, jak hloupé bylo s ní být.
To že jsem udělala?
A já jsem ti za to fakt vděčná.
No a kde je?
Odlétá dnes do Barcelony.
Ne, myslela jsem, že až po víkendu.
O pár dní to posunul, protože se chce připravit na novou práci.
Dobře. Myslíš, že ho ještě zastihnu?
- Můžeme to zkusit. - Jo?
Musíme to zkusit. Kde? Tak jo!
Nejdřív zkusíme jeho byt, ne? Jo, jeho byt.
Můžeme ho stihnout na letišti.
Vi, to nemusíš. O nic nejde.
Ale musím. Jsi rodina.
Já tě miluju.
Dobře, budu řídit.
Měla bych mámě mámě říct, že…
Musíme spěchat.
Tak jo. Jo. Bude v pohodě. Já taky.
Děkuju.
- Ježíši! - Tak…
A ty… Kde budeš…
- Běž za ním. - Jo.
Tak jo. Pak tě najdu.
Najdu si tě. Díky!
- Pardon! - Excusé.
Pardon. S dovolením. Pardon.
VSTUP POUZE S LETENKOU
Sofie?
Ahoj.
Panebože, jsi pořád tady.
Už jsem nedoufala.
Nemohl jsem odjet, než ochutnám kuřecí prsty.
Kuřecí prsty. To ti schvaluju.
Nevím, jak to děláte ve Španělsku,
ale tady v Americe se rozloučíme, než odjedeme.
Ano…
Chtěl jsem, ale…
jsi velmi…
silná osoba.
Teda, z toho mě ještě nikdo nenařknul.
Víš, co chceš, tak…
Měl bych respektovat tvoje přání.
Tak tohle je asi dárek na rozloučenou.
Co je to?
Tohle je Cabernet Sauvignon, chlouba okresu Sonoma.
Jo, slyšel jsem o tom.
Fakt?
Doufala jsem…
že ho vypijeme spolu.
Na oslavu.
Na oslavu čeho?
Přijali mě na magisterský program grafického designu.
Nastupuju v srpnu.
- Sofie, to je úžasné! - Jo.
- Felicitaciones, mama. - Díky.
Předpokládám, že to znamená gratulaci?
- Ano. - Ve španělštině začínám válet.
Což se mi bude při studiu hodit.
Jak to?
Protože jde o Institut designu…
v Madridu.
Počkej. To… Není to…
Není to v Santa Claře, že ne?
Ne, ne. Je to v España.
To je úžasné, mama.
Díky.
Třeba bych tě někdy mohl
navštívit, až tam budeš.
Nejspíš se zapíšu na každou tvoji prohlídku města…
kterou budeš mít volnou.
Kéž bys nemusel odjet.
Teď už…
nemůžu odjet.
Musím ochutnat ty kuřecí prsty s tímhle vínem.
Pojď ke mně.
- Je to naléhavé. - Odjeďte s tím.
Ne! Jde o naléhavou událost.
- Už tu budou. - Nezájem. Zmiz!
Proč tak neurvale?
Ahoj.
Našla jsi ho!
Zmeškal jsi let?
Jo, o fous.
Mám takovou radost.
- Díky, Vi. - Vi?
Jo. Jsem teď Vi.
Jo, jsme si fakt blízké.
Ach jo.
- Máme ho! - Ne, já vím…
Divím se, že jste tu jízdu přežily.
Otevřeš mi kufr?
- Takže můžeš přijet. - Dobře.
- Pomoct se stěhováním. - Dobře.
- Ale… - Ale co?
Já rozhoduju, co bude v bytě.
Jo. Jasně.
- Tak jo. - Jo.
- Myslela jsem, že to bude těžší. - Ale ne.
- Buenas noches, dámy. - Pane jo. Ahoj.
Prosím.
Pojďte za mnou.
- Pojď, Mama. - Tak jo.
Připravené si to užít?
Tady.
Vítejte.
Ahoj.
Lainie a Sofia. Můj oblíbený kuchařský pár.
Naši vzácní hosté dorazili.
Vítejte na Noche de San Juan.
Gracias.
Ne. Je to gracias.
- Učí se rychle, že? - Už může do Španělska.
Myslím, že jo.
- Taky myslím. - Jo.
Tak pojďte dál. Mám jamón.
- Ano. Dobře. - A quesito manchego…
- Miluju manchego! - Myslím, že vím, co to je.
A máme trochu gazpacha…
Tak jo, jdu na předkrm.
Myslím, že jo. Myslím, že je čas, tío.
- Ano. Je čas. - Myslíš, že jo?
Moji milí, věnujte mi prosím pozornost.
Ano!
Teď…
napíšeme svá přání na příští rok…
a spálíme je v ohni.
- To bylo děsivé. - Každý rok.
- Proč to říká takhle? - Dělá to pokaždé.
- To je prostě on. - Hrůza.
A náš ctěný pár přeskočí oheň.
Tak se očistíte od veškeré špatné energie
a nadcházející rok začnete s čistým štítem.
My že máme tamto přeskočit?
Jo.
- Jo. To zvládneš. - Ne.
- Sotva se mi zahojil kotník. - Ale jo.
- To nejde. - Vždyť je to malý ohýnek.
- Není zas tak velký. - Je obrovský.
- Nebo… - Můžete použít tohle.
Dobře. Fakt vtipný.
Jste děsný. Fakt jste mě vyděsili.
Takže do toho oficiálně skočím oběma nohama.
- Co, mami? - Dej mi to.
- Nevím, proč jsem nervózní. - To nic.
- Takže jo. - Na tři.
Raz.
Dva.
- Tři. - Pojď!
- Tak jo, mami. Teď ty. - To ne.
- Mohla bych se spálit! - Je to poprvé.
Ano. Mami. Použij svoje svaly ze zumby!
- Nemůžu… Co? - Mami, pamatuj. Nové začátky.
- Nové začátky. - Tak pojď.
Díky. Můžeme?
- Tak jo. - Raz. Dva!
Dobrý?
Bonjour, ma chère.
Panebože.
Henry?
Ahoj Lainie. Rád tě vidím.
Napadlo mě, že když budu tak daleko,
neměla bys tu být sama.
Mám tě ráda, mami.
Proboha, Henry.
Doufám, že nejdu pozdě.
Vůbec ne.
Tu n'as pas changée.
Bože můj.
Na nové začátky.
Na šťastné konce.
Překlad titulků: Veronika Šnyrychová