Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫בבקשה.‬
‫זה בשבילך, סופיה.‬
‫סליחה, מה אני אמורה…‬ ‫-זו לא הבעיה שלי.‬
‫- בבקשה לחתום ולהעביר הלאה! -‬
‫- יום הולדת 30 שמח! -‬
‫- יום הולדת שמח, סופיה -‬
‫גברת דנהם.‬ ‫-סופיה. נפלא.‬
‫תביאי לי אספרסו לפני שאני מתעלפת‬ ‫מהלוגואים המחרידים שקיבלנו מההנהלה?‬
‫למה הם מתעקשים לעשות את העבודה שלי?‬ ‫אין שם אף אחד יצירתי.‬
‫כן, גברת…‬ ‫כן, אני יכולה לעשות את זה בשבילך.‬
‫אבל לפני זה, רציתי לדעת…‬
‫חשבתי שאני…‬
‫חשבתי ש…‬ ‫-אלוהים, תדברי כבר.‬
‫אני העוזרת שלך כבר שנתיים.‬
‫קצת יותר משנתיים, ו…‬
‫חשבתי שהגיע הזמן לדבר על…‬
‫את יודעת, העובדה שאני רק עונה לטלפונים‬ ‫ומטפלת בהגהה ובקביעת לו"ז,‬
‫ואני בכלל לא מתעסקת בעיצוב גרפי.‬
‫שכרתי אותך להיות העוזרת שלי,‬ ‫לא בת טיפוחיי.‬
‫חשבתי שהבנת את זה כשקיבלת את המשרה.‬
‫כן. הבנתי.‬
‫חשבתי שאם אראה לך‬ ‫שאני מסוגלת להתמודד עם עוד אחריות,‬
‫אקבל הזדמנות.‬
‫יש משרד מלא באנשים עם תואר שני‬
‫שמחכים לקבל הזדמנות.‬
‫אז אם תהיה הזדמנות,‬ ‫לא נראה לי שהעוזרת שלי תקבל אותה.‬
‫כן, בסדר…‬
‫אז מה לעשות?‬
‫אוי, מתוקה. אני אעשה לך טובה.‬
‫תודה. ואו, אני ממש מעריכה את זה…‬
‫אני מפטרת אותך.‬
‫סליחה, מה?‬
‫כן, שנתיים זה יותר מדי זמן‬ ‫לעבוד כעוזרת אישית.‬
‫רוב האנשים עוברים הלאה אחרי חצי שנה.‬
‫בת כמה את?‬
‫ימלאו לי 30 מחר.‬
‫את לא יכולה לענות לטלפונים בגילך.‬
‫יש לך עתיד איפשהו בחוץ,‬
‫אבל לא כאן.‬
‫אני מבקשת שתשקלי שוב.‬
‫נראה לי שלא שמעת אותי…‬ ‫-כן, כאן בקי.‬
‫כן, אני מוכנה.‬
‫לעלות.‬
‫בסדר.‬ ‫-אחת. לרדת.‬
‫לעלות.‬
‫נצלי את היום.‬
‫מה?‬
‫ותודה על כרטיס הברכה, חבר'ה.‬
‫מה הבעיה שלה?‬
‫זואי, שבי מייד!‬
‫אחת, שתיים…‬
‫תודה.‬
‫את רוצה מיץ?‬
‫לא.‬
‫זה מיץ תפוחים, מתוקה. האהוב עלייך.‬
‫אני לא אוהבת את זה.‬
‫אתמול ממש אהבת מיץ תפוחים.‬
‫לפי ההתנהגות שלך,‬ ‫את צריכה לישון קצת כשנחזור הביתה.‬
‫לא. אני הולכת למקום אחר.‬ ‫-לאן את הולכת?‬
‫ריצ'רד, אתה בבית?‬
‫סופיה?‬
‫היי. יש לי סיפור מצחיק.‬ ‫התפטרתי מהעבודה היום.‬
‫רצו שאחתום על כרטיס יום ההולדת שלי.‬
‫ריצ'רד.‬
‫מותק, אתה בסדר?‬
‫היי.‬
‫היי, מותק.‬
‫חזרת למיטה?‬
‫לא, אני רק…‬
‫לא, זה לא…‬
‫מה קורה?‬
‫ולמה יש כאן שני כריכים?‬
‫אני…‬
‫לא ידעתי מה מתחשק לי, אז פשוט…‬
‫הזמנתי שניים.‬
‫יש שם כלבלב?‬
‫אני מקווה שזה כלבלב, ריצ'רד.‬
‫היי.‬
‫תכננת לקפוץ החוצה? אשמח לראות את זה.‬
‫עדיף שלא.‬ ‫-כן.‬
‫מותק, אני…‬
‫אני אחזור בעוד שעה.‬
‫תגיד לחברה שלך ללכת הביתה,‬ ‫ואל תהיה פה כשאחזור.‬
‫אלוהים. לעזאזל!‬
‫לעזאזל!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים. סופיה, את בסדר?‬
‫לא! אל תרד הנה!‬
‫רק רציתי לבוא לעזור לך.‬
‫יש לך שעה, שמוק!‬
‫בסדר.‬
‫לך!‬ ‫-בסדר.‬
‫זה לא היום שלי.‬
‫- כעבור שבועיים… -‬
‫את יודעת מה הרגע האהוב עליי ביום?‬
‫כשאני אומרת לך בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, אימא.‬ ‫-מתוקה שלי.‬
‫בוקר טוב, יקירתי.‬
‫מה שלום האפרוח שלי היום?‬
‫עדיין בקן.‬
‫תקשיבי, הכנתי לך ארוחת בוקר.‬ ‫מצפה לך יום עמוס.‬
‫לא. אני לא זוכרת שקבעתי משהו בלו"ז.‬
‫ריחמת על עצמך מספיק זמן.‬
‫אני רוצה שתבואי איתי לשיעור זומבה היום.‬
‫אימא, אני חושבת שהרופאה‬ ‫לא תאשר לי ללכת לשיעור זומבה.‬
‫אמרתי לבנות שאת כאן. הן מתות לפגוש אותך.‬
‫אימא.‬
‫לא, אל תגידי לי "אימא". את באה, מתוקה.‬
‫את חייבת לעמוד על הרגליים…‬
‫על הרגל. על הקביים.‬
‫קדימה, מתוקה.‬
‫החיים החדשים שלך‬ ‫לא ימצאו אותך מתחת לשמיכה.‬
‫בסדר.‬ ‫-את חייבת לתפוס יוזמה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כולן יאהבו אותך.‬
‫חמש, שש, שבע והצידה. כל הכבוד!‬
‫שתיים. כלומר, ארבע. שש.‬
‫בסדר. ועכשיו נצמיד בהונות.‬
‫כשתרגישו מוכנות, תוסיפו את הכתפיים.‬ ‫תטפחו לעצמכן על השכם.‬
‫זהו זה. מגיע לכן.‬
‫אם תתבלבלו, תסתכלו על חולייטה.‬
‫ועכשיו נעבור למרנגה!‬
‫או משהו בסגנון הזה.‬
‫להרים ידיים גבוה! להוריד אותן!‬
‫כן, אני יודעת. נתראה בפעם הבאה.‬
‫אני עובדת כמעצבת גרפית בעיר.‬
‫בחיי. ואיפה את עובדת?‬
‫זו שאלה טובה. אני…‬
‫היא בין עבודות כרגע, אז היא יכולה‬ ‫להקדיש זמן לאימא הבודדה שלה בסונומה.‬
‫כמה זמן תישארי?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫כנראה עד שאוכל לדרוך שוב על הקרסול,‬
‫כי קשה להסתובב בעיר בקביים.‬
‫כן. בקרוב מאוד‬ ‫היא תרקוד זומבה לידך, חולייטה.‬
‫טוב, אם מישהי יכולה להכניס‬ ‫קצת סלסה לישבן שלך, זאת היא.‬
‫בחורה יכולה לחלום, נכון?‬
‫היא חמודה כל כך.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אני צריכה להתקלח‬ ‫לפני שאלחנדרו יחזור הביתה.‬
‫יש לנו טקס קבוע אחרי הזומבה.‬
‫זו הדרך היחידה להיפטר מהאנרגייה הנוספת.‬
‫אין עלייך.‬
‫ביי.‬
‫אלוהים. היא ואלחנדרו עושים סקס.‬
‫הבנתי את זה.‬
‫טוב, שרדת.‬
‫כן. כל הזקנים והזקנות‬ ‫בשיעור שלך מאוד נמרצים.‬
‫תודה על ההצצה לעתיד הקרוב מאוד שלי.‬
‫תפסיקי.‬
‫תראי.‬
‫מה?‬ ‫-זה קורס בישול.‬
‫"למדו לבשל מנות קיץ ספרדיות."‬
‫ב"אל קורסון". אני מתה על המסעדה הזאת.‬
‫כדאי לך להירשם לקורס.‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫למה לא?‬ ‫-כי אני יודעת לבשל.‬
‫מה? מה את מבשלת?‬
‫הכול. עוף, סטייק, דגים, אורז,‬
‫אטריות, תפוחי אדמה…‬ ‫-את לא מבשלת. את רק מחממת אוכל.‬
‫כן, זה בישול.‬ ‫-לא, בישול הוא יצירתי יותר. הוא…‬
‫בסדר. איך את מכינה עוף?‬
‫איך אני מכינה עוף?‬
‫אני מזהירה אותו שהמחבת חמה מאוד,‬
‫ואז אני שמה אותו במחבת.‬
‫אני רושמת אותך לקורס.‬
‫אימא, זה קורס בישול לזוגות.‬
‫נראה לך שאני בזוגיות עכשיו?‬ ‫-אני יכולה להיות בת הזוג שלך.‬
‫אני לא יכולה לחשוב‬ ‫על משהו טרגי יותר ממה שאמרת עכשיו.‬
‫אל תדברי שטויות.‬
‫אימא, ברצינות,‬ ‫המחשבה על קורס לזוגות עושה לי פריחה.‬
‫אני לא רוצה להיות במטבח עם זוגות מאוהבים‬ ‫שמכינים טאפאס ועושים עיניים זה לזו.‬
‫בבקשה. בחייך, בשבילי.‬ ‫-לא, אימא. אל תרשמי אותי.‬
‫אני רצינית.‬ ‫-בסדר.‬
‫בוקר טוב, אימא.‬
‫בוקר טוב, יקירתי.‬
‫קדימה. תתעוררי.‬ ‫אנחנו הולכות ליהנות בספא היום.‬
‫- אל קורסון -‬
‫בסדר. הגענו.‬
‫זה לא הספא.‬
‫אוי, שכחתי. אנחנו הולכות לספא מחר.‬
‫בסדר. אז מה אנחנו…‬
‫- אל קורסון -‬
‫אימא, אמרתי "לא".‬
‫קדימה, מתוקה, בבקשה.‬
‫אמרתי לך מפורשות "לא".‬ ‫-רק שיעור אחד.‬
‫אם לא תיהני, לא נחזור. מבטיחה.‬ ‫-את רואה מה אני לובשת? זו התעללות בילדים.‬
‫את בת 30.‬
‫אז זו התעללות במבוגרים.‬
‫את כזאת דרמטית. זה רק שיעור טיפשי אחד.‬ ‫-אימא!‬
‫אני לא נכנסת.‬
‫אוי, סופיה.‬
‫זה טיפשי.‬
‫לכי לשיעור לבד, נראה אם תאהבי את זה.‬ ‫-בסדר, קדימה.‬
‫לא, לכי. אני אחכה כאן.‬
‫זה קורס לזוגות. אני צריכה בת זוג.‬
‫אימא, אני לא באה. לא.‬ ‫-מתוקה, בחייך.‬
‫תזיזי את הישבן.‬ ‫-תזיזי את הישבן בעצמך. לא!‬
‫אל תמשכי אותי!‬ ‫-אל תדברי אליי ככה.‬
‫אני אשבור עוד קרסול, ואת תרגישי אשמה. די!‬ ‫-צאי מהאוטו.‬
‫סליחה. אתן צריכות עזרה?‬
‫אלוהים.‬
‫נראה לי שכן.‬ ‫אני לא מצליחה להוציא את הבת שלי מהמכונית.‬
‫ויש לה שבר בקרסול.‬ ‫-אימא!‬
‫בסדר, אני אנסה. זה בסדר.‬
‫לא, אני מסתדרת.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫אני סתם עקשנית…‬ ‫-זה יהיה קל יותר. תישעני על הצוואר שלי.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר?‬
‫בסדר. ועכשיו, מוכנה?‬
‫פשוט… זהו זה.‬
‫ועכשיו נדלג בזהירות. יפה מאוד.‬
‫יופי.‬
‫אלה שלך, כן?‬ ‫-איך ניחשת?‬
‫תודה רבה.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫פשוט לא הצלחתי להוציא אותה משם.‬
‫אני לא יודעת‬ ‫למה היא הסתבכה כל כך עם המכונית.‬
‫בכל אופן, נראה לי שנסתדר מכאן, אז…‬ ‫-בסדר. שמחתי לעזור.‬
‫כן. תודה, תודה רבה.‬ ‫-כן.‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫שוב תודה. תודה.‬
‫אימא, אני לא יודעת לאן ללכת.‬ ‫-לכאן. בואי.‬
‫היי.‬
‫שלום, ברוכות הבאות לאל קורסון.‬
‫איך אפשר לעזור לכן? באתן לשיעור?‬
‫לשיעור הבישול, כן.‬
‫אתן יודעות שזה שיעור לזוגות?‬
‫כן.‬ ‫-אין זוג טוב יותר מאימא ובת.‬
‫בסדר.‬
‫כמובן!‬
‫כן, בבקשה, תצטרפו לשאר.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה כבר נראה כיף. בואי.‬
‫היי, סליחה.‬
‫וכן, אני רואה שהזוג האחרון הגיע.‬
‫בואו. זו העמדה שלכן.‬
‫תודה.‬
‫אתן בטח לייני וסופיה, כן?‬
‫ומי זאת מי?‬
‫אני לייני. זאת הבת שלי סופיה.‬ ‫-היי.‬
‫בחייך, אין סיכוי!‬
‫זה נפלא. כן.‬ ‫-אני מסתדרת.‬
‫בטוחה?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫יהיה לך נוח בכיסא הזה, יקירתי?‬
‫כן. יפריע לך אם אשב?‬ ‫-לא. זה בסדר.‬
‫תלבשו את הסינרים ונתחיל, כן?‬
‫נתחיל בסבב היכרות זריז.‬
‫נתחיל בכם, כן?‬
‫בסדר. אני קראלה. זה בעלי, פרנק.‬ ‫-היי.‬
‫אנחנו מנהלים את האכסניה בווסטוויו,‬
‫וחיפשנו משהו שיוציא אותנו מהבית, נכון?‬
‫זה די מדויק.‬
‫כמובן. מושלם.‬
‫ו… עכשיו תורכם.‬
‫היי, אני טוד.‬
‫היי, אני דיוויד.‬
‫אנחנו הבעלים של מחלבת סונומה.‬
‫אני מתה על הגבינות שלכם.‬ ‫-כן.‬
‫תודה. אנחנו גבנים גאים.‬
‫טוד, בבקשה. לא.‬ ‫-בסדר. אז…‬
‫אנחנו מבשלים הרבה יחד,‬ ‫ורצינו ללמוד להכין מנות ספרדיות חדשות.‬
‫אז הינה אנחנו.‬
‫אולה!‬
‫נפלא.‬
‫ואתם?‬
‫אנחנו צ'אד ובריטני. נפגשנו באינטרנט.‬ ‫-היי, כולם.‬
‫וחשבנו לעצמנו,‬ ‫מה רומנטי יותר מקורס בישול יחד?‬
‫אולי נלמד קצת זה על זו.‬
‫בישול יכול להיות מאוד רומנטי ואינטימי.‬
‫כן. וגם אכילה.‬
‫טוב. אתן, בנות.‬
‫אנחנו לא בדייט.‬
‫הפתעה.‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו לייני וסופיה, אימא ובת.‬
‫ועד עכשיו סופיה גרה בסן פרנסיסקו,‬
‫אבל היא עוברת שינוי קטן בחיים, כן?‬
‫אז עכשיו היא מתארחת אצלי בסונומה.‬
‫וברגע זה, הלוואי שהייתי מתה.‬
‫מה? לא.‬
‫לא למות כאן, בבקשה. רק לבשל.‬
‫טוב, יש לנו הרבה עבודה, אז…‬
‫כידוע לכם, אני גיירמו, וגם אני חלק מזוג.‬
‫אשתי עסוקה היום,‬ ‫אבל האחיין שלי הצטרף אליי,‬
‫שהגיע מספרד לביקור של חודש.‬
‫איפה הוא? מטיאס?‬
‫דוד.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, דוד. הלכתי לקחת משהו מהאוטו.‬
‫מטיאס… אוי, סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫מטיאס עבד‬ ‫עם כמה מהשפים הטובים ביותר באירופה,‬
‫אבל עכשיו הוא זוכה לעבוד עם הטוב מכולם.‬
‫הדוד שלו גיירמו.‬
‫נעים להכיר את כולכם…‬
‫באופן רשמי.‬
‫היי.‬
‫אז נכין מנות נהדרות לקיץ,‬
‫ונסיים במנות לכבוד "לה נוצ'ה דה סן חואן".‬
‫זו חגיגת יום ההיפוך הקיצי,‬ ‫היום הארוך ביותר בשנה.‬
‫בחג הזה חברים וקרובים‬
‫מתאספים בחופי ספרד ומדליקים מדורות גדולות‬
‫לכבוד בוא הקיץ.‬
‫כמה מקסים.‬ ‫-זה מקסים.‬
‫צ'יפס!‬
‫והיום נתחיל‬ ‫באחת המנות הפופולריות ביותר בספרד,‬
‫טורטייה אספניולה.‬
‫כאן קוראים לזה "חביתה ספרדית".‬
‫ביצה. תודה, ביצים.‬ ‫-ביצים. יפה מאוד.‬
‫איזה כיף.‬ ‫-כן, ביצים.‬
‫חותכים את תפוחי האדמה לרבעים,‬ ‫ואז פורסים אותם למשולשים קטנים.‬
‫זהירות על האצבעות.‬ ‫-תיזהרי ממני, אני מחזיקה סכין.‬
‫לטעם הטוב ביותר, תחתכו אותם לעובי הזה.‬
‫איך הפרוסות של סופיה?‬
‫כן, האמת שהן נראות טוב מאוד.‬
‫מזל שאת לא צריכה‬ ‫להשתמש בכף הרגל בשביל זה, כן?‬
‫הוא כזה חמוד.‬
‫ואז מפזרים מעט מלח כמהין על תפוחי האדמה,‬
‫כשהם פרוסים.‬
‫קראלה, תפוחי האדמה שלך נראים נפלא.‬
‫תודה, גיירמו.‬ ‫-אני המלחתי אותם.‬
‫טוב…‬
‫היי, תפסיק.‬
‫זה אסור.‬
‫כמה מתוק.‬ ‫-לא.‬
‫זה לא יחזיק מעמד.‬
‫תמשיכו לטרוף את הביצים עד שהן יתאחדו.‬
‫תפרקו את כל התסכול שלכם על הביצים האלה.‬
‫זו תהיה חביתה קטלנית.‬
‫נראה שאת כועסת מאוד על הביצים.‬
‫כן, יש לי הרבה תסכול לפרוק.‬
‫אז…‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫נשמע בריא ובטוח. כן.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫תפסיקי. תתרכזי בתפוחי האדמה.‬ ‫-בינוני בהחלט. כל הכבוד.‬
‫זה החלק הכיפי.‬
‫לוקחים את מרית הטורטיות,‬
‫או צלחת או מכסה,‬
‫אם אתם לא מספרד ואין לכם מרית טורטיות,‬
‫ומכסים את המחבת.‬
‫ואז הופכים את הטורטייה בזריזות, ככה.‬
‫פשוט ככה?‬
‫אתם מסוגלים, אני מבטיח.‬ ‫-בסדר.‬
‫כן!‬ ‫-בסדר.‬
‫כן!‬ ‫-זה לא נורא.‬
‫אני שף! נכון?‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫מחזירים אותה למחבת ומבשלים את הצד השני.‬
‫כן!‬
‫אוף!‬ ‫-הטורטייה בורחת!‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫היא החליקה.‬ ‫-זה בסדר. זהו, אל תדאגי.‬
‫כמה מרגש.‬ ‫-זהו, כמו חדשה.‬
‫בסדר. נסתדר מכאן.‬ ‫-בסדר, כמובן.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫תוודאי שהיא נשארת עגולה.‬
‫מטיאס, זו בעיה?‬
‫אפשר להציל את זה.‬
‫יש!‬ ‫-יופי.‬
‫תהיי נחמדה.‬
‫אני נחמדה. אולי את תהיי פחות נחמדה?‬
‫היפוך כפול.‬
‫ועכשיו לחלק הכי טוב.‬
‫אנחנו זוכים לאכול את מה שבישלנו.‬
‫תוסיפו קצת מלח ופלפל, אם אתם רוצים.‬
‫בסדר. הטעם מעולה.‬
‫אני אוהב להוסיף מלח כמהין.‬
‫אלוהים, זה נפלא. גיירמו, אני מתה על זה.‬
‫נפלא.‬
‫זאת מנה מושלמת לכל מסיבת טאפאס.‬
‫אי אפשר לעשות מסיבת טאפאס בלעדיה.‬ ‫-נכון.‬
‫אני מתה על זה.‬
‫זה לא בלתי טעים.‬
‫לא בלתי טעים. והבצל…‬
‫האמת שזה…‬ ‫-מלח הכמהין. זה מלח הכמהין.‬
‫טוב, ביס אחרון וזהו.‬
‫נהניתי מאוד.‬ ‫-נתראה בשבוע הבא, כן?‬
‫תהיה בטוח!‬
‫תודה.‬ ‫-זה היה כיף.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי. שמחתי להכיר.‬
‫לילה טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי. נתראה.‬
‫תודה.‬
‫לא. תקשיבי, כשאת מבשלת בבית, את מנקה,‬
‫אבל כשאת מבשלת כאן,‬ ‫אנחנו מנקים. נכון, דוד?‬
‫ברור.‬ ‫-נשמע לי טוב.‬
‫בטח.‬
‫כן.‬
‫אני יכולה…‬ ‫-לא. את צריכה שאעזור לך להגיע לאוטו?‬
‫לא, אימא שלי ואני נסתדר. תודה.‬
‫כן. אני אחכה בחוץ.‬
‫אני…‬
‫אני אעזור לך.‬
‫לא,‬ ‫-זה בסדר, אני אעזור.‬
‫אני יכולה לקחת…‬ ‫-זה בסדר, אל תדאגי. זו לא בעיה.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר. כן.‬
‫תני לי…‬ ‫-אני יכולה לקחת את זה.‬
‫זה בסדר. בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫אז נהנית מהשיעור?‬
‫בכנות?‬
‫לא ממש, לא.‬ ‫-למה לא?‬
‫כי בזבזתי שעה בהכנת ביצים ותפוחי אדמה.‬
‫כן, אבל אלה רק היסודות.‬
‫המגע האישי הוא מה שהופך מנה למיוחדת.‬
‫כמו מלח הכמהין של דוד שלי.‬
‫בינינו, זה תמיד המרכיב הסודי.‬
‫טוב, בינינו, זו מנה די פשוטה.‬
‫טוב, רבים מהמתכונים הישנים‬ ‫נולדו ממרכיבים פשוטים,‬
‫כי לאנשים לא היה כסף למצרכים אחרים בזמנו.‬
‫אלה לא ממש מנות גורמה, נכון?‬
‫לא, אלה מנות מסורתיות.‬
‫ובהרבה מובנים, זה קשה בהרבה‬
‫מאשר להשתמש בכל מרכיב שמתחשק לך.‬
‫לא יודעת. אני דווקא אוהבת‬ ‫את ארוחת הבוקר "רוטי טוטי" בבית הפנקייק.‬
‫אלה מנות גורמה?‬
‫לא, אבל זה עושה את העבודה.‬
‫לאכול זה לא עבודה.‬ ‫לאכול זה אחד התענוגות הגדולים בחיים, לא?‬
‫כן, לפעמים זה התענוג היחיד בחיים.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫נראה לי שאימא שלי קוראת לי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫תלווה אותי למכונית?‬ ‫-כן.‬
‫או שאקח את הקופסה ואצלע לשם?‬ ‫-לא, אני אעזור לך.‬
‫אז תחזרו בשבוע הבא, כן?‬
‫כן, נחזור.‬
‫תהיה בטוח.‬ ‫-בסדר.‬
‫מתברר שנחזור.‬
‫רק תבטיחי לי, עד השיעור הבא…‬
‫בלי "רוטי טוטי" או מה שזה לא יהיה.‬
‫בלי "רוטי טוטי"?‬
‫כן.‬
‫זה יהיה קשה, אבל אני אשתדל.‬
‫תודה.‬ ‫-עבודה טובה.‬
‫עד הפעם הבאה, לייני.‬ ‫-כנ"ל. תודה.‬
‫אני יכול לעזור לך אם את צריכה.‬ ‫-אני… בסדר.‬
‫הינה, תני לי.‬ ‫-אני… תודה.‬
‫כן. בזהירות. בסדר.‬
‫טוב. אתה יכול לסגור את הדלת.‬
‫בסדר, כן.‬ ‫-כן.‬
‫להתראות.‬
‫מה?‬
‫הכרת חברה חדשה?‬
‫ליוויתי שתי תלמידות לאוטו. הייתי מנומס.‬
‫לא ייאמן. הגעת רק לפני כמה ימים,‬
‫וכבר כבשת לב של אמריקנית.‬
‫זה לא הרושם שקיבלתי.‬
‫סמוך עליי.‬ ‫-את יודעת שאני יוצא עם אירינה.‬
‫אירינה. כן, היא יוצאת איתך.‬
‫ועם חצי מאירופה.‬ ‫-את לא יודעת את זה.‬
‫כל מי שיש לו חשבון אינסטגרם יודע את זה.‬
‫צא עם האמריקנית.‬
‫היא חמודה.‬
‫אני חוזר לעבודה שלי. תחזרי לשלך.‬
‫אבא!‬
‫מטיאס נולד בלי ביצים.‬
‫ויוויאנה, עזבי את הדודן שלך.‬
‫כולן עזבו אותו.‬
‫זו הנקודה.‬
‫הוא נראה נחמד, נכון?‬
‫הוא נראה ספרדי.‬
‫מה רע בזה?‬ ‫-ספרדים מתפרפרים. כולם יודעים את זה.‬
‫לא, הוא לא נראה לי אחד שמתפרפר.‬
‫כי ספרדים הם גם מקסימים, בזכות…‬
‫המבטא והחיוך הרחב.‬
‫טוב, אני אוהבת חיוכים רחבים, אז…‬
‫היי, בואי נחזור למסעדה ונאכל ארוחת ערב,‬ ‫רק כדי לראות אם הוא עובד.‬
‫כן, בסדר. את רוצה לעקוב אחריו.‬
‫לא. הוא חדש בעיר.‬
‫אולי הוא צריך חברה לבלות איתה.‬ ‫-אז תבלי איתו, אימא.‬
‫את צריכה לצאת מהבית.‬
‫אני יוצאת.‬ ‫אני אוכלת ארוחת ערב עם אוליביה בשישי.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫אני צריכה לספר לך כשאני קובעת תוכניות?‬
‫בסדר, כן. זה מצחיק,‬
‫כי את קבעת לנו שיעור בישול היום,‬
‫ואף אחד לא סיפר לי על זה.‬
‫מתוקה, שמחתי לשמוע‬ ‫שאת מרגישה טוב יותר, זה הכול.‬
‫אימא, אני לא פסיכית.‬
‫טוב, היית קצת פסיכית.‬
‫אימא.‬
‫ועכשיו זה עבר לך. הידד!‬
‫הידד.‬ ‫-הידד.‬
‫בסדר.‬
‫כמה זמן תצטרכי קביים?‬
‫אגלה בהמשך השבוע‬ ‫אם אני יכולה לשים משקל על הקרסול.‬
‫וזו המתנה האחרונה שקיבלתי מריצ'רד.‬
‫אלוהים. מתחשק לי לשבור לו את שתי הרגליים.‬
‫בכיף, יש לך רשות ממני.‬
‫מותק, למה נשארת איתו כל כך הרבה זמן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הוא היה שם והוא היה האפשרות הבטוחה‬
‫ויכולנו לתלות בסלון‬ ‫את התמונה שלנו מנשף הסיום.‬
‫איכס.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫פשוט פחדתי מהמעבר לסן פרנסיסקו.‬
‫היה קל יותר לעשות את זה איתו.‬
‫נדרי החתונה פשוט נכתבים מעצמם.‬
‫תשתקי. אני יודעת.‬
‫בכל אופן, מה שלומך? איך המשפחה?‬
‫לדניס הולך טוב.‬ ‫-כן?‬
‫האמת שהוא בדיוק קיבל קידום קטן.‬
‫באמת? זה מדהים.‬ ‫-כן.‬
‫ואלה לא מפסיקה לפטפט לרגע.‬ ‫-מה היא אומרת?‬
‫חניכיים ושיניים.‬
‫בסדר. היא חכמה.‬
‫היא ירשה את זה מאימא שלה.‬ ‫-כן.‬
‫דניס ממש טוב עם אלה, למרבה ההפתעה.‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים, יש לך המון מזל. ברצינות,‬ ‫הוא אחד הבחורים הטובים היחידים בשוק.‬
‫אין בחורים טובים, סופי.‬
‫צריך לאלף אותם, ואז לאלף אותם שוב.‬
‫כן, לאלף אותם.‬ ‫-ושוב ושוב.‬
‫היי, בנות. מה תרצו?‬
‫נתחיל בקנקן וולקנו.‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת מה את רוצה לאכול?‬
‫יש חביתה?‬
‫לא, מצטער.‬
‫ברצינות?‬ ‫-רק שאלתי.‬
‫אני אקח נגיסי עוף, בבקשה.‬ ‫-גם אני.‬
‫בחירה טובה. מייד אחזור עם השתייה שלכן.‬
‫תודה.‬
‫את רוצה חביתה בבר?‬
‫לא, לא ממש.‬
‫אני לא מפסיקה לחשוב‬ ‫על קורס הבישול שאימא שלי רשמה אותי אליו.‬
‫השבוע הכנו חביתה ספרדית.‬
‫נרשמת לקורס כדי ללמוד להכין חביתה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר, תני לי לנחש. שמים ביצים במחבת.‬
‫מוסיפים עוד כמה דברים, ומבשלים.‬ ‫-לא! זה הקטע המצחיק.‬
‫מה?‬ ‫-זה היה שונה.‬
‫זה היה ממש פשוט, אבל…‬
‫מיוחד משום מה.‬
‫אז עכשיו את לא מפסיקה לחשוב על חביתות.‬
‫כן, משהו כזה.‬
‫אני צריך את הפאייה, מטיאס.‬ ‫-כן, תכף.‬
‫נו?‬
‫נפלא?‬
‫ממש נפלא.‬
‫תודה.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫-אנחנו יכולים לסיים לבד, מטיאס.‬
‫אולי תלך הביתה?‬ ‫-לא. אתה בטוח? אני יכול להישאר.‬
‫לא צריך. נשארו רק כמה שולחנות.‬
‫עשית עבודה טובה הערב.‬
‫- בר דוסי'ס -‬
‫היי, סליחה…‬
‫- שירותים -‬
‫אני אשמח כל כך כשאוכל ללכת לשירותים‬ ‫בלי להרגיש כאילו אני באימון מפרך.‬
‫אני בטוחה.‬
‫טוב, לאן נלך עכשיו?‬ ‫-אני לא יכולה. אני צריכה לחזור הביתה.‬
‫מה?‬
‫סוף סוף יצאנו לבלות, ואת מבריזה לי?‬
‫אחותי, אלה מתעוררת מוקדם בבוקר,‬ ‫אם אני עם או בלי הנגאובר.‬
‫עדיף בלי.‬
‫אלוהים, היא כזאת תובענית.‬
‫סליחה.‬ ‫-אני כבר מתפנה אליך.‬
‫ראיתי שם בחורים ממש חמודים.‬
‫אולי זה מה שאת צריכה, למצוא לעצמך גבר חדש.‬
‫אלוהים, זה ממש לא מה שאני צריכה.‬
‫גברים מבאסים. והם בוגדים בך בכל הזדמנות.‬
‫המונית שלי כאן. תסתדרי?‬
‫כן, זה בסדר. המונית שלי תגיע עוד כמה דקות.‬ ‫-בסדר.‬
‫את צודקת, בנים מבאסים.‬
‫אני רוצה למצוא לך גבר אמיתי, בסדר?‬
‫זה מה שנעשה בפעם הבאה שניפגש.‬ ‫-בסדר.‬
‫קודם אעבור את הקיץ בלי שהלב שלי יישבר שוב,‬
‫ואז נעריך מחדש את כל המצב.‬
‫סליחה…‬ ‫-תן לי דקה, אחי.‬
‫אוהבת אותך. תיזהרי. ביי.‬
‫תמסרי לאלה ד"ש ממני.‬
‫אין בעיה.‬
‫סופיה?‬ ‫-כן.‬
‫מטיאס.‬
‫היי. לא ראיתי שאתה פה.‬
‫רק נכנסתי לרגע לשתות משהו. כן.‬
‫איך היה?‬
‫אני לא יודע. הברמן התעלם ממני.‬
‫בסדר, אז פשוט ויתרת?‬
‫כנראה.‬
‫בסדר. נראה לי שאצטרך ללמד אותך‬ ‫להיות אגרסיבי יותר כדי לשרוד באמריקה.‬
‫אז תגידי, איך האוכל כאן בבר?‬
‫טוב. יש פה נגיסי עוף מעולים.‬
‫עופות לא נוגסים.‬
‫סליחה, אתה אומר לי שבספרד אין נגיסי עוף?‬
‫בסדר. תגידי לי, אילו תבלינים‬ ‫מוסיפים לנגיסי העוף האלה?‬
‫פשוט מטביעים אותם ברוטב.‬
‫העופות שלכם נוגסים,‬
‫והם גם טובעים ורטובים? כן?‬
‫עכשיו שמעתי הכול.‬
‫זו אמריקה, אנחנו מלאים בהפתעות.‬
‫המונית שלי כאן.‬
‫אז מתי אלמד איך להזמין שתייה באמריקה?‬
‫כדאי שאלך הביתה.‬
‫כן, כמובן. אבל נתראה בשיעור, כן?‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה.‬ ‫-סליחה.‬
‫לא, אחרייך. סליחה.‬ ‫-תודה.‬
‫דה נאדה, קרידה.‬
‫רגע, מה זה אומר? "דה נאדה" זה…‬
‫על לא דבר…‬
‫יקירתי.‬
‫כמובן.‬
‫לילה טוב, סופיה.‬
‫לילה טוב, יקירי.‬
‫סליחה. ביי.‬
‫היי, את סופיה?‬ ‫-זאת אני.‬
‫- ציור בגינה -‬
‫- יוסמיטי, רייקיאוויק, מרוקו -‬
‫מצאת משהו?‬
‫- לוח דרושים -‬
‫לא, אין הרבה הצעות עבודות בסן פרנסיסקו,‬
‫והבנתי שלהתפטר בדיוק כשמחזור חדש‬ ‫של סטודנטים לעיצוב מגיע לשוק העבודה‬
‫לא היה רעיון מבריק.‬
‫מה זה?‬
‫- המכון לאומנות מרי מקניל -‬
‫אני שוקלת להוציא תואר שני.‬
‫זאת התחייבות גדולה.‬ ‫-כן. אולי רק ככה יהיה לי עתיד בתחום.‬
‫זה בית ספר טוב?‬
‫כן. הוא קרוב לכאן. זה טוב, נכון?‬
‫טוב, את יודעת שאני שמחה כשאת בסביבה.‬ ‫-כן.‬
‫- ריצ'רד: את בסדר? -‬
‫לפחות כשהיא יוצאת עם אחרים,‬ ‫אתה זוכה לראות את זה קורה.‬
‫אלה תמונות מהעבודה שלה. הן חסרות משמעות.‬
‫איפה היא עובדת? בדוכן נשיקות?‬
‫לכי מכאן.‬
‫מטיאס, אתה תקוע.‬
‫אתה צריך לשחרר את הדג הזה‬ ‫ולדוג משהו טוב יותר.‬
‫היא לא דג.‬
‫לא.‬
‫היא כרישה.‬
‫צאו מהמים!‬ ‫-אלוהים! תעזבי אותי!‬
‫היי, אימא, אפשר להשתמש במגהץ שלך?‬
‫אני אגהץ לך את זה, מתוקה.‬ ‫-תודה.‬
‫את בסדר?‬
‫מה קרה?‬ ‫-יש לי כאבים בבטן.‬
‫אימא, שבי. אני יכולה לגהץ שמלה.‬
‫אלוהים.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-אוי ואבוי.‬
‫מתוקה, אני לא יכולה לבוא איתך לשיעור.‬
‫אימא, לא. אני לא הולכת לבד לשיעור לזוגות.‬
‫כבר שילמנו, ומישהו צריך ללכת.‬ ‫-תשכחי מזה. לא.‬
‫נשרוד גם אם לא נלמד להכין פנקייקים.‬
‫מתוקה, אני מצטערת.‬
‫יש לנו מלח כמהין.‬
‫כן.‬
‫יש לי רעיון, אולי תלכי לשיעור‬ ‫ותישארי רק קצת…‬
‫אני הולכת.‬ ‫-מה?‬
‫כן, אני הולכת.‬
‫את הולכת לשיעור?‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫הכנו טורטייה אספניולה‬ ‫לאורחים באכסניה שלנו.‬
‫בעיקר את.‬ ‫-כן, נקודה טובה.‬
‫אני הכנתי אותה.‬ ‫-הם מתו על זה.‬
‫שלום לכולם.‬ ‫-היי!‬
‫היי.‬
‫איפה אימא שלך?‬
‫היא לא מרגישה טוב,‬
‫אז היא עודדה אותי לצלוע לכאן בלעדיה.‬
‫בלי קביים?‬
‫לא, תודה לאל. מתברר שהעצם כמעט החלימה.‬
‫אז… זה מרגש, כן.‬
‫טוב, חברים, בואו נתחיל, כן?‬
‫אני רואה שחסרה לנו שפית היום.‬ ‫-כן, סליחה. היא לא מרגישה טוב.‬
‫זה טוב. כלומר, זה לא טוב, אבל…‬
‫מטיאס יהיה השותף שלך בשיעור היום.‬
‫אתה בטוח שהוא יעמוד בקצב שלה?‬
‫סתם. צוחק איתך, מטיאס.‬
‫הוא לומד מהר, אני בטוח שהוא יסתדר.‬
‫תודה, דוד. תודה.‬
‫טוב, היום נכין גספצ'ו.‬
‫נחמד.‬ ‫-זו מנה מושלמת לקיץ,‬
‫כי כשחם וכולם מזיעים,‬
‫נותנים להם קצת גספצ'ו, והם מתעודדים מייד.‬
‫הסוד לגספצ'ו‬
‫הוא עגבניות בשלות.‬
‫מותק, זהירות על האצבעות!‬
‫אני משתמש בפרקי האצבעות.‬
‫אל תאבדו את הזרעים העסיסיים.‬ ‫הם מעניקים עומק לטעם.‬
‫איך…‬ ‫-מה?‬
‫איך לא מאבדים את הזרעים העסיסיים?‬
‫חתכים מהירים ונקיים.‬ ‫-בסדר.‬
‫זהירות, בסדר?‬
‫כן, זה מושלם. יופי.‬
‫זאת המון עבודה.‬
‫למה זאת עבודה בעינייך?‬
‫לבשל זאת הנאה.‬ ‫-אני…‬
‫לא. אני חושבת שאין לי את גן הבישול.‬
‫הוא פשוט לא קיים אצלי.‬ ‫-מה זה "גן הבישול"?‬
‫לא נולדתי לעשות את זה.‬
‫אנחנו לא נולדים לעשות כלום.‬ ‫אנחנו נולדים לישון ולבכות.‬
‫אנחנו לומדים לעשות הכול,‬ ‫ותוכלי ללמוד את זה. תראי, את לומדת.‬
‫ואו.‬ ‫-מה?‬
‫עכשיו הבנתי‬ ‫למה אני טובה כל כך בשינה ובבכי.‬
‫עשיתי את זה כל החיים שלי.‬
‫אני ישנונית ובכיינית מקצועית.‬
‫בסדר, ועכשיו תהיי חותכת עגבניות מקצועית.‬
‫צריך כמות יפה של שמן זית…‬
‫כדי להעניק למנה טעם קטיפתי.‬
‫ואז…‬
‫חומץ שרי מגבעות ספרד.‬
‫הטעם החזק משתלב היטב עם שאר המרכיבים.‬
‫וזכרו, אף פעם לא מוסיפים‬ ‫חומץ בלסמי לגספצ'ו.‬
‫תערבבי את זה.‬
‫עכשיו נערבב את המרכיבים. נלכלך את הידיים.‬
‫אתה רוצה להתחיל?‬ ‫-לא.‬
‫את צריכה לפרוק תסכולים, לא?‬ ‫-כן, רק שאלתי.‬
‫קדימה, תנסו.‬ ‫-קדימה. בסדר.‬
‫קדימה. אבל תערבבי טוב-טוב.‬
‫תמשיכי. תמעכי.‬
‫עכשיו תלחצי כלפי מטה. תוציאי הכול.‬
‫להמשיך לסחוט?‬ ‫-כן.‬
‫כעסת מאוד בפעם הקודמת.‬
‫עכשיו צריך לתת למיצים לנוח שעה לפחות,‬
‫ועדיף למשך כל הלילה. כן.‬
‫אז עכשיו רק נטחן את המרק, וסיימנו.‬
‫ומתי נבשל אותו?‬
‫לא! לא מבשלים גספצ'ו.‬
‫לא.‬
‫לא. הוא מוכן כשהוא מגיע לסמיכות הרצויה.‬ ‫אישית, אני אוהב קצת חתיכות במרק.‬
‫מתברר שנרשמתי לקורס בצדק.‬
‫שמים את המכסה ומסובבים.‬
‫את רוצה ללחוץ על הכפתור?‬ ‫-כן.‬
‫זה ממש טעים. אנחנו הכנו את זה.‬
‫תודה שהיית השותף שלי היום.‬
‫העונג היה כולו שלי.‬
‫אימא שלי תאהב את זה.‬
‫תני לה את זה עם סנגרייה קיצית.‬
‫בשום פנים ואופן לא.‬
‫למה לא?‬
‫יין מקופסה, פרוסות תפוח וסבן-אפ?‬
‫אני מוותרת.‬ ‫-לא, זאת לא סנגרייה.‬
‫זאת בהחלט סנגרייה.‬ ‫-לא.‬
‫שבי ותטעמי.‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן. עכשיו זה תמיד זמן מושלם לסנגרייה.‬
‫קדימה. בבקשה, שבי. בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר. חכי שנייה.‬
‫בסדר.‬
‫זה נגיס עוף?‬
‫לא.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫זאת קרוקטה לצד הסנגרייה שלך.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר?‬
‫תראי, הפירות הושרו בברנדי וסוכר.‬
‫בסדר? ואז הוספנו להם יין רואדה ספרדי.‬
‫ועכשיו סוגרים את זה עם קאווה יבשה.‬
‫בסדר?‬
‫-נהדר.‬
‫כן.‬
‫בבקשה, תגיד לי שלא תעמוד כל הזמן.‬
‫לא.‬ ‫-כי זה…‬
‫בסדר.‬ ‫-לא, אני אשב.‬
‫בסדר, נתחיל.‬
‫תטעמי את הקרוקטה שלך.‬ ‫-בסדר.‬
‫ועכשיו נשתה קצת סנגרייה.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫כן, זה ממש טעים.‬
‫רואה?‬ ‫-כן.‬
‫תביני, כשמכינים אוכל בדרך הנכונה,‬
‫זו החוויה הכי חושנית שיש.‬
‫חושנית?‬
‫כן, כמו ללקק קצפת מציצים.‬
‫זה מיני.‬
‫טוב, סליחה.‬ ‫-התכוונתי לחושניות‬
‫מלשון "חוש",‬ ‫כי כל חמשת החושים שלך מופעלים.‬
‫המראה והריח…‬
‫של האוכל.‬
‫הטעם…‬
‫כמובן.‬
‫וההרגשה…‬
‫בפה שלך.‬
‫בעצם, אלה לא חמשת החושים,‬
‫כי אני לא שומעת את האוכל.‬
‫לא. את לא שומעת את האוכל עצמו,‬
‫אלא קולות של הנאה וצחוק ו…‬
‫בסדר.‬ ‫-זה צריך להיות חלק מכל ארוחה.‬
‫אני מרגישה את ההנאה.‬ ‫-וככה מפעילים את האוזניים.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים, כן. לחיים.‬
‫אז מה את עושה בחיים, סופיה?‬ ‫-אני?‬
‫סליחה.‬
‫אני מעצבת גרפית.‬
‫מה זה?‬
‫בסדר. למשל, אתה רואה את התווית הזאת?‬
‫מישהו צריך להחליט,‬
‫"אני אשים שם סניוריטה‬
‫ואני אוסיף לה סלסילה וכובע פרחוני על הראש,‬
‫והיא תיראה ממש שמחה,‬
‫כאילו קטיף פירות‬ ‫זאת העבודה הכי מגניבה בעולם".‬
‫זו העבודה של מעצב גרפי.‬
‫אז זה כמו בישול.‬
‫לא, זה בכלל לא דומה לבישול.‬ ‫-בטח שכן.‬
‫את לוקחת את כל המרכיבים ומחברת אותם,‬
‫ואז כל הטעמים יוצרים את המנה המוגמרת.‬
‫לא. כי בעיצוב אין מתכון שעובדים לפיו.‬
‫ומאיפה את חושבת שמתכונים באים? מהכוכבים?‬
‫לא, בסדר?‬
‫אנשים הרכיבו את כל הטעמים במשך שנים רבות‬ ‫ויצרו יצירות אומנות רבות.‬
‫ואת שפית של תמונות.‬
‫בסדר. אתה גורם לזה להישמע‬ ‫הרבה יותר רומנטי מכפי שזה באמת.‬
‫האמת שזו עבודה ממש קשה לפעמים.‬
‫את חושבת שהרבה דברים הם עבודה?‬ ‫-כן, כשזאת העבודה שלי.‬
‫אבל את לא מרגישה מאושרת‬ ‫כשאת מעצבת את התמונות האלה?‬
‫כן, ברור. פשוט…‬
‫כל חיי ניסיתי‬ ‫להוכיח את עצמי בדרך זו או אחרת,‬
‫כי אנשים מסתכלים עליי‬ ‫ושופטים אותי כי אני אישה‬
‫או כי אני צעירה או…‬
‫כי את יפהפייה.‬
‫תודה.‬
‫בגלל המראה שלי, הייתי אומרת. כן.‬
‫אבל התמונות שלך מדברות בעד עצמן, לא?‬
‫לא תמיד, לא.‬
‫מה היית מעצבת בשבילי?‬
‫בשבילך?‬ ‫-כן, למסעדה שלי.‬
‫יש לך מסעדה?‬
‫לא. אני עדיין לומד.‬
‫אבל החלום שלי הוא להיות שף ראשי‬ ‫ולפתוח מסעדה משלי יום אחד.‬
‫טוב.‬
‫אצטרך להכיר אותך הרבה יותר טוב.‬
‫אצטרך לדעת איזה אוכל אתה מגיש במסעדה,‬
‫איזו אווירה אתה רוצה ליצור.‬
‫אתה יודע, כל הדברים האלה.‬
‫כן, באמת נשמע שזו המון עבודה.‬
‫לא, זו לא תהיה עבודה.‬
‫אני חושבת שזה יהיה כיף.‬ ‫-בסדר.‬
‫אבא!‬
‫מטיאס מחלק בחינם את הקאווה הכי טובה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫בבקשה, ויוויאנה.‬ ‫-הוא כנראה ממש מחבב אותך.‬
‫תשמרי לי קצת.‬ ‫-בסדר.‬
‫עזבי אותם. זו התלמידה המצטיינת שלי.‬
‫לחיים, סופיה.‬
‫דה נאדה, קרידה.‬
‫סליחה.‬
‫אז יש עוד משהו שאני צריכה לדעת עליך?‬
‫יש לך חברה בספרד או…‬
‫זה יהיה חלק מהלוגו?‬
‫אני רק עורכת מחקר.‬
‫בעצם, יש לי רעיון טוב יותר.‬
‫דוד, אני חושב שהתלמידה המצטיינת שלך‬ ‫צריכה שיעורי תגבור.‬
‫סליחה, מה?‬
‫אימא, אני בבית.‬
‫אני כאן, מתוקה.‬
‫אני מקווה שאת מרגישה טוב יותר,‬ ‫כי הבאתי לנו גספצ'ו לאכול.‬
‫היי.‬
‫לא נתתי לך את מתנת יום ההולדת שלך.‬
‫שכחתי כמה נחמד פה. נהנינו כאן.‬
‫אימא שלך נראית טוב.‬
‫ידעת שההורים שלי‬ ‫הפכו את החדר שלי לסטודיו ליוגה?‬
‫אז… כן.‬
‫קריסטי מסיימת תיכון, והיא שאלה עלייך…‬ ‫-אולי תגיד מה שבאת לומר?‬
‫אני…‬
‫אני ממש מצטער על מה שעשיתי לך. לנו.‬
‫זה היה אנוכי, והלוואי שיכולתי למחוק את זה.‬
‫זה היה חסר משמעות.‬
‫ברור שזה היה משמעותי.‬ ‫-לא. אני בקושי מכיר אותה.‬
‫אני לעולם לא אראה אותה שוב.‬
‫לא, זה היה משמעותי לגבינו.‬
‫זה אומר שמשהו היה לא טוב בינינו,‬ ‫ולא יכולת לדבר איתי על זה.‬
‫לא נכון.‬
‫הייתי טיפש.‬
‫בסדר.‬
‫אז אתה רוצה שפשוט אסלח לך?‬
‫אני רק רוצה שתדעי‬ ‫שאני מבין שטעיתי טעות ענקית.‬
‫ואני באמת מצטער.‬
‫כמובן.‬
‫מתוקה, זה יפה.‬
‫אני לא עונדת שרשראות. אף פעם.‬
‫הוא אפילו לא יודע את זה.‬
‫די! הוא חושב שתסלחי לו?‬
‫נראה לי שהוא דיבר בכנות.‬ ‫-לא.‬
‫סופיה, כשמישהו מראה לך‬ ‫מי הוא באמת, תאמיני לו.‬
‫כולם טועים, ליבי.‬
‫חוץ מזה, יש לך את אנטוניו בנדרס.‬
‫הוא מחזר אחרייך בטירוף.‬
‫לא, הוא פשוט נחמד. אין בינינו כלום.‬
‫לא יודעת, זה לא נשמע לי ככה.‬
‫לא, הוא ספרדי. לפלרטט זה בדנ"א שלו.‬
‫אחותי, הוא חתיך, בסדר?‬ ‫את צריכה לברר את זה.‬
‫לא. הוא ממילא חוזר לספרד בעוד כמה שבועות.‬
‫אז מה? את לא מחפשת אהבת אמת.‬
‫את מנסה לא לחזור לזרועותיו של נבל אמיתי.‬
‫כן.‬
‫נכון? נבל אמיתי.‬
‫הינה.‬
‫ליב, נמאס לי.‬
‫נמאס לי לקבל החלטות גדולות.‬
‫אילו החלטות גדולות?‬
‫להתפטר מהעבודה‬ ‫ולעזוב את הדירה שלי ושל ריצ'רד.‬
‫אלה החלטות גדולות.‬ ‫-רגע. לא התפטרת מהעבודה.‬
‫בערך.‬
‫כן, כמו שבערך זרקת את ריצ'רד‬ ‫אחרי שהוא בגד בך?‬
‫בערך.‬
‫סופיה, מותק, לא קיבלת את ההחלטות האלה.‬
‫אחרים קיבלו אותם במקומך.‬
‫את כל הזמן נשארת במצבים הנוראים האלה,‬
‫ואז את מאבדת חלק מעצמך.‬
‫ואם תחזרי לריצ'רד,‬
‫הוא יקבל גם את ההחלטה הזאת במקומך.‬
‫כי זה מה שהוא רוצה.‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים…‬
‫שלום.‬
‫שלום, סופיה.‬ ‫-היי.‬
‫ואו, איזו שמלה מהממת.‬
‫אני מתה עליה.‬ ‫-תודה.‬
‫מטיאס כאן?‬
‫הוא הסתבך קצת בצרות.‬
‫מה קרה?‬
‫הוא לא היה מרוכז בימים האחרונים,‬ ‫ונראה לי שאני יודעת למה.‬
‫אין לי מושג.‬
‫הוא פישל בארוחת הערב.‬
‫בסדר, ומה עכשיו? יפטרו אותו?‬
‫אי אפשר לפטר בני משפחה.‬ ‫אפשר רק לענות אותם.‬
‫אז הוא במשמרת צוהריים היום.‬
‫בסדר. זה לא נשמע רע כל כך. נבהלתי לרגע.‬
‫אבל לא נראה לי שאבא סיים לענות אותו.‬
‫סופיה.‬ ‫-היי.‬
‫צוהריים טובים. באת לאכול?‬
‫לא.‬
‫באתי לשאול אם אתה רוצה‬ ‫לבוא איתי לסיור בעיר.‬
‫אחר כך אלמד אותך איך להזמין שתייה.‬
‫אשמח מאוד.‬ ‫-כלומר, אם אתה פנוי.‬
‫אבא!‬
‫מטיאס סיים להיום.‬
‫התלמידה המצטיינת שלי.‬ ‫-שלום.‬
‫תעזרי לאחיין שלי להתרכז, כן?‬
‫כן. אני אנסה.‬
‫הילד הזה חסר תקנה.‬
‫שבו בחוץ. אני כבר באה.‬
‫בסדר, תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫מטיאס, תוריד…‬
‫תודה.‬
‫קרמה קטלנה, מעשה ידיו של השף האורח שלנו.‬
‫אתה הכנת את זה?‬ ‫-הכנתי מגש שלם קודם, כן.‬
‫זה טעים.‬
‫כן, יש כמה דברים שהוא טוב בהם.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה, ויוויאנה.‬
‫זה דומה לקרם ברולה.‬
‫לא, זה לא דומה לקרם ברולה.‬
‫קרם ברולה דומה לזה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שאנחנו עשינו את זה ראשונים,‬ ‫והצרפתים גנבו את המתכון שלנו.‬
‫הינה, תטעמי.‬
‫אלוהים, זה ממש טעים.‬
‫הכנתי לך משהו.‬
‫זו רק טיוטה ראשונית.‬
‫זה נראה…‬
‫מאוד מקצועי.‬
‫סתם שיחקתי עם כמה עיצובים.‬
‫אני מת על זה.‬
‫זה אני?‬
‫זו גרסה שלך, כן.‬
‫אצטרך לגדל את השפם שלי בשביל המסעדה הזאת.‬
‫לא, אפשר לגלח אותו, אם אתה רוצה.‬ ‫-לא, אני אגדל שפם.‬
‫אז איפה הלוגו שלך?‬
‫שלי?‬ ‫-כן, הלוגו שלך ל"סופיה עיצובים".‬
‫אין לי לוגו.‬
‫אז את כמו הסנדלר שהולך יחף.‬
‫לצערי, כן.‬
‫את מתוקה מאוד.‬
‫גם אתה.‬
‫אבל את צריכה להיות מתוקה גם לעצמך, לא?‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫אז היית פעם בספרד?‬
‫לא, זה ממש מביך. בקושי יצאתי מקליפורניה.‬
‫אבל למדת באוניברסיטה, לא?‬
‫בסן חוזה, כן.‬ ‫-בקוסטה ריקה?‬
‫בסנטה קלרה.‬
‫זה רחוק מכאן?‬
‫ממש לא.‬
‫טוב, במדריד יש את אוסף האומנות‬ ‫הגדול ביותר בעולם.‬
‫את יודעת, הפראדו, מוזאון ריינה סופיה.‬
‫יש אפילו מוזאון אמריקני.‬
‫ואו. יש שם רק ציורים‬ ‫של בוקרים ששותים מאונטן דיו?‬
‫לא, לא אמריקה הזאת. דרום אמריקה.‬
‫בסדר. נדמה לי ששמעתי עליה.‬
‫ובעיר שלי יש את מוזאון פיקאסו.‬
‫שמעת על פיקאסו, נכון?‬
‫כן, השם מוכר לי במעורפל.‬
‫איזו עיר זו?‬
‫ברת'לונה.‬
‫סליחה, מה?‬ ‫-ברת'לונה.‬
‫למה אתה מדבר מוזר פתאום?‬
‫לא, קוראים לזה "דיסטינקסיון",‬
‫כי בספרד ובאמריקה הלטינית‬ ‫מבטאים את העיצור הזה בצורה שונה, כן?‬
‫אז באמריקה הלטינית אומרים "גרסיאס"‬
‫ובספרד אומרים "גרת'יאס".‬
‫הבנתי אותך. בת'דר.‬
‫סליחה, לא הייתי צריכה לעשות את זה.‬ ‫-לא, אני…‬
‫אהבתי את זה מאוד.‬
‫רק שבבית…‬
‫יש לך חברה.‬
‫לא.‬
‫יש לי מישהי‬ ‫שחשבתי שאני רוצה שתהיה החברה שלי.‬
‫היא לא…‬
‫היא לא מתוקה כל כך.‬
‫אז אתה חייב להיות מתוק לעצמך, לא?‬
‫כן.‬
‫בוא.‬ ‫-לאן אנחנו הולכים?‬
‫קדימה. בוא איתי.‬
‫קמת מוקדם?‬
‫חזרתי מאוחר.‬
‫רוצה תה?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫נראה שאת מרגישה טוב יותר.‬
‫כן.‬
‫אז…‬
‫הכנתם גספצ'ו?‬
‫כן. כן, אפשר להגיד.‬
‫מתוקה, גיירמו נשוי.‬
‫מה עשיתי?‬
‫למה לא אמרת לי?‬
‫חשבתי שידעת.‬
‫אוי, מתוקה.‬
‫מגיע לך ליהנות אחרי כל מה שעברת.‬
‫כן, זה עדיף מלבכות כל לילה.‬ ‫-כן.‬
‫אני פשוט לא יודעת מה לומר לריצ'רד עכשיו.‬
‫את לא צריכה לומר לו כלום.‬ ‫-הוא עדיין רוצה שנהיה יחד.‬
‫מה עם מטיאס?‬
‫מה איתו? הוא חוזר לספרד בעוד עשרה ימים.‬
‫הוא גורם לך להרגיש טוב?‬
‫מאוד, כן.‬
‫מטיאס לא חייב להיות‬ ‫דרך המילוט שלך מריצ'רד, מתוקה,‬
‫אבל הוא בהחלט יכול‬ ‫לעזור לך להבין שאת צריכה‬
‫ליצור לעצמך דרך מילוט.‬
‫נראה לי שאני מבינה למה את מתכוונת.‬
‫אני אלך להתלבט.‬
‫כן. תודה.‬
‫מחשבות עמוקות.‬
‫- אל קורסון -‬
‫שלום, ליניי.‬
‫ויוויאנה. שלום.‬
‫חסרת לנו בשבוע שעבר.‬
‫היי.‬ ‫-שלום, סופיה.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫חשבתי שלא תבואי.‬
‫לא, אני בסדר עכשיו.‬ ‫-כן, היא בסדר.‬
‫לא רק בגלל זה.‬
‫בגללו.‬
‫- סופיה -‬
‫אלוהים.‬
‫למה אתה צץ בכל מקום?‬ ‫-סליחה.‬
‫פשוט, את יודעת…‬
‫תשמעי, אנחנו עורכים מסיבה בבית‬ ‫לכבוד סיום הלימודים של קריסטי,‬
‫והיא ממש תשמח אם תבואי.‬
‫נראה.‬
‫כולם ישמחו אם תבואי. גם אני אשמח אם תבואי.‬ ‫-ריצ'רד, זה לא הזמן ולא המקום.‬
‫אני רק רוצה לצפות. זה נראה כיף.‬
‫תצטרך לבקש רשות.‬
‫ביקשתי. אמרו לי שאין בעיה.‬ ‫-באמת?‬
‫נהדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחלה.‬ ‫-אחלה.‬
‫ויווי, מטיאס כאן?‬
‫כן. הוא עדיין בעונש.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-תכף תראי.‬
‫טוב, מקסימים שלי. בואו נתחיל, כן?‬
‫כן.‬
‫היום יש לי פינוק בשבילכם.‬
‫נכין את אחת המנות הספרדיות המוכרות ביותר.‬
‫פאייה!‬
‫אבל קודם אנחנו חייבים לשתות כוס רבוחיטו.‬
‫רבוחיטו הוא משקה קיצי‬ ‫שעוזר להתמודד עם החום,‬
‫ו…‬
‫הוא יוגש על ידי ספרדי מסורתי‬
‫בבגדי חג מסורתיים.‬
‫מטיאס.‬
‫בחיי!‬
‫אלוהים!‬
‫מטיאס הוא החוטרו שלנו היום.‬
‫הוא יבדר אותנו בשירים ובריקודים.‬
‫אני לא מכיר שום שירים וריקודים.‬
‫כולם מכירים משהו.‬
‫"תקשיבו לי, אתם יודעים מעט מאוד‬
‫ואחלוק איתכם עוד קצת‬
‫מהידע החיוני‬
‫על מערת סלמנקה"‬
‫לא.‬ ‫-כן!‬
‫בסדר!‬
‫"תקשיבו לי, אתם יודעים כל כך מעט‬
‫ואחלוק איתכם עוד קצת‬
‫מכל הידע החיוני‬
‫על מערת סלמנקה"‬
‫מטיאס?‬
‫-שלום, אירינה.‬
‫אני ויוויאנה, הדודנית של מטיאס.‬
‫שלום.‬
‫אירינה?‬
‫טוב…‬
‫לפחות יש פה מישהי אחת מנומסת.‬
‫שלום.‬ ‫-לא ידעתי שאת באה לכאן.‬
‫טוב, בגלל זה זאת הפתעה, נכון?‬
‫היי.‬
‫ככה מבשלים באמריקה?‬
‫לא, זה בשביל…‬
‫שיעור שהדוד שלי מעביר.‬
‫לאמריקנים המטופשים.‬
‫שלום!‬
‫את בטח מותשת מהנסיעה,‬ ‫אז עדיף שלא נפריע לשיעור שלהם.‬
‫בואי.‬ ‫-להתראות.‬
‫שיהיה יום נעים. אירינה הולכת.‬
‫בסדר, חברים!‬
‫לה נוצ'ה דה סן חואן עדיין מתקרב, כן?‬
‫נחזור לפאייה, כן?‬
‫אני אתן לכם כמה דקות, בסדר?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫לא ציפיתי שאירינה תבוא לכאן.‬
‫כן, הבנתי את זה.‬
‫אולי אתה חשוב לה יותר משציפית.‬
‫לא. היא פשוט אוהבת להיות במרכז תשומת הלב.‬
‫אני חושב שהיא פחדה שאשרוד בלעדיה.‬
‫טוב, גם אני לא ציפיתי שריצ'רד יהיה כאן.‬
‫חשבתי שאולי זה ריצ'רד שלך.‬
‫הוא לא ממש יודע מתי לוותר, אבל…‬
‫אבל אני יודעת.‬
‫סופיה, אני לא רוצה שזה…‬
‫אני לא יכולה לנהל איתך רומן‬ ‫מאחורי הגב של אירינה.‬
‫כי החיים שלי התרסקו‬ ‫כשהחבר שלי ניהל רומן מהצד,‬
‫ולא אעשה לה את זה.‬ ‫-לא, היא…‬
‫היא באה רק לכמה ימים,‬ ‫ואז היא טסה למקום אחר.‬
‫אני לא…‬ ‫-ואתה עוזב מייד אחר כך.‬
‫מטיאס, זה היה טוב.‬
‫ממש טוב.‬
‫זה בקושי התחיל.‬
‫אני חייבת להיות מתוקה לעצמי.‬
‫ולשם כך עליי להגן על הלב שלי.‬
‫אדיוס, מטיאס.‬
‫אולי הגיע הזמן לוותר, מטיאס.‬
‫נשמע שהיא מתחילה לראות מי אתה באמת.‬
‫כן. ו…‬
‫מי אני?‬
‫בחייך, אחי, לא אכפת לך ממנה.‬
‫אני מבין. אתה רוצה סטוץ עם אמריקנית,‬
‫וכשתסיים פשוט תעזוב.‬
‫ולך אכפת מסופיה?‬
‫כן, אנחנו יחד מאז התיכון.‬
‫בהפסקות.‬
‫עברנו לגור יחד, אז…‬
‫ובגדת בה.‬
‫זו הייתה טעות. היא יודעת שהיא עדיין שלי.‬
‫אני חושב שהיא לא של אף אחד.‬
‫לא שלי.‬
‫ובטח לא שלך.‬ ‫-טוב, אתה לא מכיר אותה. אני מכיר.‬
‫יופי. אז אתה יודע שהיא לא אוהבת שרשראות.‬
‫כולם אוהבים שרשראות, בסדר?‬
‫כן.‬
‫את מעדיפה את זה או את השני?‬ ‫-את זה.‬
‫כן? שנצבע אותו באדום?‬
‫יש שם אדום או כתום?‬
‫אלוהים.‬
‫ואו.‬ ‫-כן.‬
‫היא ממש דוגמנית-על.‬
‫אני יודעת, נכון?‬
‫אולי יש לה הפרעת אכילה.‬
‫תפסיקי. זה לא מצחיק!‬
‫בסדר.‬ ‫-תגידי, "אימא, פסק זמן".‬
‫אני רק אומרת שהיא לא מושלמת. היא רק…‬
‫יפה.‬
‫כן, והיא פה.‬
‫כן, זה לא תזמון מעולה.‬ ‫-לא.‬
‫אבל זה לא קשור אלייך.‬
‫לקחת סיכון, וזה השתלם.‬
‫כן, זה השתלם ללילה אחד קטן.‬
‫רק אחד.‬ ‫-אז מה?‬
‫זו התחלה.‬
‫כן.‬
‫נכון?‬
‫מתקפת פעוטות?‬
‫מתקפת פעוטות!‬
‫את כזאת טעימה! תפסתי אותך!‬
‫היא אוהבת קואלות.‬
‫צעדים קטנים.‬
‫לפעמים צריך לחגוג את הצעדים הקטנים.‬
‫- המכון לאומנות מרי מקניל -‬
‫- נושא: קבלה ללימודים בסתיו -‬
‫את מסתדרת?‬ ‫-כן. בחיי.‬
‫רואה? זה בישול אמיתי.‬ ‫-אנחנו זוג מנצח עכשיו.‬
‫חבל שמטיאס לא כאן כדי לנקות.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫רציתי לדעת,‬
‫איך תרגישי אם אירשם‬ ‫לבתי ספר מחוץ לקליפורניה?‬
‫אני חושבת שכדאי לך.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫ואת תסתדרי?‬
‫כן. מה זאת אומרת?‬ ‫כמובן, מתוקה. אל תדברי שטויות.‬
‫בסדר. פשוט מעולם לא גרנו‬ ‫רחוק כל כך זו מזו, אז…‬
‫אוי, מתוקה.‬
‫את חוששת שאני לא אסתדר או שאת לא תסתדרי?‬
‫גם וגם, כנראה.‬
‫מתוקה, תמיד רציתי שתפרשי כנפיים‬ ‫ותעופי הכי גבוה והכי רחוק שאפשר.‬
‫אני אסתדר, מבטיחה.‬
‫בסדר.‬
‫גרת'יאס, מאמא.‬
‫דה נאדה.‬
‫נשמעת ממש טוב.‬ ‫-כן? זה היה קרוב?‬
‫כן.‬ ‫-דה נאדה. אני לא יודעת.‬
‫- ריקוד אירובי -‬
‫את נראית הרבה יותר שמחה, מלאכית קטנה.‬ ‫-כן, אני בהחלט מרגישה טוב יותר. תודה.‬
‫טוב, אהבה עושה את זה לפעמים.‬
‫חולייטה.‬
‫מה סיפרת עליי, אימא?‬
‫אני רואה שיש אהבה באוויר.‬
‫ומטיאס הוא בחור נפלא.‬
‫את מכירה את מטיאס?‬
‫הוא הנכד שלי.‬
‫אני אקח את התיק שלי ו…‬
‫כן.‬ ‫-את מוכנה?‬
‫ביי.‬
‫בואי נעצור בדרך ונאכל ארוחת ערב.‬ ‫-אימא, חכי.‬
‫מטיאס הוא הנכד של חולייטה?‬
‫איזו הפתעה.‬
‫הפתעה?‬
‫"היי, בואי נירשם לקורס בישול.‬
‫היי, המורה כזה חמוד.‬ ‫היי, אני לא יכולה לבוא לשיעור".‬
‫מפיך זה נשמע נכלולי כל כך.‬ ‫-אני לא צריכה שתתערבי בחיי האהבה שלי.‬
‫לא התערבתי, מתוקה.‬ ‫-התערבת.‬
‫לא נכון.‬ ‫-די. אי אפשר איתך.‬
‫לא התערבתי.‬
‫לא, מתוקה. אני…‬
‫בסדר, אולי באמת התערבתי.‬
‫כן.‬ ‫-רק קצת. בסדר?‬
‫גם לי היה מטיאס פעם.‬
‫מה?‬
‫כן.‬ ‫-מתי?‬
‫בערך בזמן שפגשתי את אביך.‬
‫שמו היה הנרי, תאמיני או לא.‬
‫למטיאס שלך קראו הנרי?‬
‫כן. והנרי ואני התאהבנו בטירוף,‬
‫וההורים שלי התנגדו לקשר בינינו.‬
‫למה?‬
‫הנרי רצה לטייל בעולם.‬
‫הוא רצה לצאת להרפתקאות‬ ‫ולחיות בספונטניות ו…‬
‫הוא פשוט לא היה הגבר‬ ‫שההורים שלי דמיינו עבורי.‬
‫אז אבא שלך…‬
‫היה האפשרות הבטוחה.‬
‫ינוח על משכבו בשלום.‬
‫ובחרת באפשרות הבטוחה.‬ ‫-כן.‬
‫ולעיתים קרובות אני תוהה איך חיי היו נראים‬
‫אילו הקשבתי ללב שלי ולא לראש שלי.‬
‫לא ידעתי.‬
‫טוב, את לא אמורה להבין הכול בגיל 30.‬
‫אבל… את יודעת?‬ ‫-כן.‬
‫החיים הם לא משהו שמתגלגלים אליו. את צריכה…‬
‫את צריכה לקפוץ פנימה בשתי רגליים,‬ ‫גם אם את לא יודעת איפה תנחתי.‬
‫כן.‬
‫טוב, אם זה משנה משהו,‬ ‫אני שמחה מאוד שבחרת באפשרות הבטוחה.‬
‫באמת?‬
‫כן, אחרת לא הייתי נולדת.‬
‫לא, מתוקה.‬
‫לא. נועדת להיות חלק מחיי,‬ ‫והיית מגיעה אליי בדרך זו או אחרת.‬
‫אני בטוחה בזה.‬
‫טוב, כן.‬
‫תספרי לי עוד על הנרי.‬
‫- אל קורסון -‬
‫וכן, כדאי שתכינו את כל סוגי הקוקה השונים,‬
‫אבל לכבוד לה נוצ'ה דה סן חואן הכנו…‬
‫לה קוקה דה סן חואן.‬
‫את אוהבת את זה.‬
‫בואו נחגוג!‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫זה מעולה!‬ ‫-טעים?‬
‫מאוד, כן.‬
‫תודה.‬
‫על לא דבר.‬ ‫-היי. איפה מטיאס?‬
‫בואי איתי.‬
‫בסדר. אימא, אני כבר חוזרת.‬
‫בסדר, מתוקה. לכי.‬
‫מה?‬ ‫-התגעגענו אלייך.‬
‫ואני התגעגעתי אליכם, אבל אירינה הייתה כאן.‬ ‫-אירינה.‬
‫היא הייתה סיוט.‬
‫היא רק רצתה שיפנקו אותה ו…‬
‫אלוהים, אני מצטערת.‬
‫טוב, היא ומטיאס כבר לא יחד.‬
‫באמת?‬ ‫-הוא אמר לה שנמאס לו להיות השפוט שלה.‬
‫איך היא הגיבה?‬
‫ראית פעם חזיר בר טורף לטאה קטנה?‬
‫לא את השילוב הספציפי הזה, לא.‬
‫אני ראיתי.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫הוא אמר שעזרת לו להבין‬ ‫שהיה טיפשי מצידו להישאר איתה.‬
‫אני עשיתי את זה?‬
‫ואני אסירת תודה שעשית את זה.‬
‫היי, איפה הוא?‬
‫הוא חוזר היום לברצלונה.‬
‫לא, חשבתי שהוא נשאר עד סוף השבוע.‬
‫הוא הקדים את הטיסה שלו בכמה ימים‬ ‫כדי שיהיה לו זמן להתכונן לעבודה החדשה.‬
‫בסדר. את חושבת שאספיק לתפוס אותו?‬
‫אפשר לנסות.‬ ‫-כן?‬
‫צריך לנסות. איפה? בסדר!‬
‫ננסה קודם בדירה שלו, לא? כן, בדירה שלו.‬
‫אפשר לנסות לתפוס אותו בשדה"ת.‬
‫וי, את לא חייבת לעשות את זה, זה בסדר.‬ ‫-ברור שאעזור לך. אנחנו משפחה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫בסדר, אני אנהג.‬
‫בסדר. אני צריכה לומר לאימא שלי ש…‬ ‫-צריך למהר!‬
‫בסדר, כן. היא תהיה בסדר. יהיה בסדר.‬
‫תודה.‬
‫בחיי!‬ ‫-פשוט…‬
‫בסדר. איפה את…‬
‫לכי! תמצאי אותו!‬
‫בסדר. אני אמצא אותך אחר כך.‬
‫אני אחפש אותך. תודה!‬
‫סליחה!‬ ‫-סליחה.‬
‫- שדה התעופה הבינלאומי סיטי סנטרל -‬
‫סליחה, מצטערת. סליחה.‬
‫- כניסה עם כרטיס בלבד -‬
‫סופיה?‬
‫היי.‬
‫אלוהים, אתה עדיין כאן.‬
‫חשבתי שעזבת.‬
‫לא, לא יכולתי לעזוב בלי לטעום נגיסי…‬ ‫-נגיסי עוף.‬
‫אהבתי.‬
‫אני לא יודעת מה המנהג בספרד,‬
‫אבל כאן באמריקה‬ ‫נהוג להיפרד מאנשים לפני שעוזבים.‬
‫כן.‬
‫רציתי להיפרד, אבל…‬
‫את אישה…‬
‫חזקה מאוד.‬
‫ואו, את זה עוד לא אמרו לי.‬
‫ידעת מה את רוצה, אז…‬
‫חשבתי שעדיף שאכבד את רצונך.‬
‫אז אני מניחה שזאת מתנת פרידה.‬
‫מה זה?‬
‫זה קברנה סוביניון,‬ ‫מקור גאוותו של מחוז סונומה.‬
‫כן, שמעתי עליו.‬ ‫-באמת?‬
‫אני…‬
‫קיוויתי שנשתה אותו יחד.‬
‫כדי לחגוג.‬
‫כדי לחגוג מה?‬
‫התקבלתי ללימודי תואר שני בעיצוב גרפי.‬
‫אני מתחילה באוגוסט.‬
‫סופיה, זה מדהים!‬ ‫-כן.‬
‫פליסידדס, מאמא!‬ ‫-תודה.‬
‫אני מניחה שזה אומר "מזל טוב".‬ ‫-כן.‬
‫אני ממש משתפרת בספרדית.‬
‫האמת שזה יהיה שימושי כשאתחיל את הלימודים.‬
‫למה?‬
‫כי אני אלמד במכון לעיצוב…‬
‫במדריד.‬
‫רגע, זה לא…‬
‫אין מקום כזה בסנטה קלרה, נכון?‬
‫לא. רק באספניה.‬
‫זה מדהים, מאמא!‬
‫תודה.‬
‫אולי תרשי לי לבוא‬
‫לבקר אותך לפעמים כשתהיי שם.‬
‫אני חושבת שאצטרך‬ ‫להירשם לכל הסיורים של מטיאס…‬
‫שיש ב"מטיאס סיורים".‬
‫הלוואי שלא היית עוזב.‬
‫אני לא יכול…‬
‫לעזוב עכשיו.‬
‫אני חייב לנסות‬ ‫את השילוב בין נגיסי עוף והיין הזה.‬
‫בוא הנה.‬
‫לא, זה מקרה חירום.‬ ‫-תזיזי את המכונית.‬
‫לא! זה מקרה חירום.‬ ‫אני תכף אזיז את המכונית.‬
‫הם באים עכשיו.‬ ‫-זוזי!‬
‫למה אתה רשע כל כך?‬
‫היי.‬
‫מצאת אותו!‬
‫פספסת את הטיסה שלך?‬
‫כן, בקושי.‬
‫אני שמחה כל כך!‬ ‫-תודה. וי.‬
‫וי?‬ ‫-כן. עכשיו אני וי.‬
‫כן, אנחנו ממש קרובות.‬
‫אוי, לא.‬
‫מצאנו אותו!‬ ‫-אני יודע. בואו…‬
‫מצאנו אותו!‬ ‫-מפתיע ששרדתן את הנסיעה.‬
‫תפתחי לי את תא המטען?‬
‫אז את יכולה לבוא.‬
‫בסדר.‬ ‫-לעזור לי במעבר.‬
‫בסדר.‬ ‫-אבל…‬
‫אבל מה?‬ ‫-אני מחליטה על הריהוט בדירה.‬
‫כן, כמובן.‬
‫בסדר. חשבתי שזה יהיה קשה יותר.‬
‫לא!‬
‫ערב טוב, בנות.‬ ‫-ואו. היי.‬
‫בואי.‬
‫אחריי.‬
‫בואי, אימא.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה כאן.‬
‫ברוכות הבאות.‬
‫שלום.‬
‫לייני וסופיה, זוג הבשלניות האהובות עליי.‬
‫האורחות המיוחדות הגיעו.‬
‫ברוכות הבאות לחגיגות לה נוצ'ה דה סן חואן.‬
‫גרסיאס.‬
‫לא, אומרים "גרת'יאס".‬
‫היא לומדת. בסדר?‬
‫היא מוכנה לספרד.‬
‫נראה לי.‬
‫גם לי.‬ ‫-כן.‬
‫תיכנסו. יש לנו חמון.‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-וקצת מנצ'גו.‬
‫אני אוהב מנצ'גו!‬ ‫-נראה לי שאני יודעת מה זה אומר.‬
‫ושמרנו את הגספצ'ו שהכנו…‬
‫- סלצ'יצ'ון, סלט פסטה פוטנסקה, זיתים -‬
‫אני הולכת לקחת לי מתאבן.‬
‫אני חושב שזה בסדר.‬
‫אני חושב שהגיע הזמן, דוד.‬ ‫-כן.‬
‫שנעשה את זה?‬ ‫-כן, עכשיו.‬
‫מקסימים שלי, תשומת לב בבקשה.‬
‫כן!‬
‫עכשיו…‬
‫נכתוב את משאלותינו לשנה הבאה‬
‫ונשרוף אותן באש.‬
‫זה היה מבעית. למה הוא אמר את זה ככה?‬ ‫-הוא עושה את זה כל שנה. זה הקטע שלו.‬
‫אני שונאת את זה.‬
‫ואורחי הכבוד שלנו יקפצו מעל האש.‬
‫זה יטהר אתכם מכל האנרגיות הרעות‬
‫וייתן לכם התחלה חדשה לשנה הבאה.‬
‫אנחנו חייבים לקפוץ מעל האש?‬
‫כן.‬
‫-לא.‬
‫את יכולה לעשות את זה.‬ ‫-לא, הקרסול שלי רק החלים.‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-זו רק אש קטנה.‬
‫היא לא גדולה.‬ ‫-זו אש ענקית.‬
‫לא.‬
‫או…‬ ‫-שתשתמשו בזה.‬
‫בסדר, כן. מצחיק מאוד.‬
‫אני שונאת אתכם. הפחדתם אותי נורא.‬
‫בסדר. זה רשמי,‬ ‫אני קופצת פנימה בשתי רגליים.‬
‫נכון, אימא?‬ ‫-תני לי.‬
‫אני לא יודעת למה אני לחוצה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-בשלוש.‬
‫אחת.‬
‫שתיים.‬
‫שלוש.‬ ‫-קדימה!‬
‫טוב, אימא. עכשיו תורך.‬ ‫-לא.‬
‫אני אישרף!‬ ‫-זאת הפעם הראשונה שלך.‬
‫כן, אימא. תשתמשי בשרירי הזומבה שלך!‬
‫אני לא יכולה… מה?‬ ‫-אימא, תזכרי. התחלות חדשות.‬
‫בסדר, התחלות חדשות.‬ ‫-קדימה.‬
‫תודה.‬
‫מוכנה?‬ ‫-בסדר.‬
‫אחת.‬ ‫-שתיים!‬
‫בסדר?‬
‫שלום, יקירתי.‬
‫אלוהים.‬
‫זה הנרי?‬
‫היי, לייני. טוב לראות אותך.‬
‫חשבתי שמאחר שאהיה רחוקה כל כך,‬
‫עדיף שלא תישארי לבד.‬
‫אוהבת אותך, אימא.‬
‫אלוהים.‬
‫הנרי.‬ ‫-אני מקווה שלא באתי מאוחר מדי.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי.‬
‫לא השתנית.‬
‫אלוהים!‬
‫לחיי התחלות חדשות.‬
‫לחיי סופים טובים.‬