Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Tessék.
Mind a tiéd, Sofia.
- Bocs, ezzel most… - Nem az én bajom.
KÉRLEK, ÍRD ALÁ! ADD TOVÁBB!
BOLDOG 30. SZÜLINAPOT!
BOLDOG SZÜLINAPOT, SOFIA! BOLDOGOT!
Miss Dunham!
Sofia! Csodálatos.
Hoznál egy kávét, mielőtt elájulok
a béna logóktól, amiket a vállalatiak küldtek?
Belekontárkodnak a munkámba.
Egy kreatív elme sincs a bagázsban.
Igen, Miss… Igen, semmi akadálya.
De mielőtt megtenném, gondoltam…
Arra gondoltam…
- Szóval… - Jó ég, bökd már ki!
Szóval csak már úgy két éve vagyok az asszisztense.
Vagy valamivel több mint két éve, és…
Csak arra gondoltam, ideje beszélnünk arról,
hogy a munkám zöme telefonkapkodás, lektorálás és naptárkezelés,
de grafikai munkát sosem végzek.
Asszisztensnek vettelek fel, nem a pártfogoltamnak.
Azt hittem, ezt már akkor megértetted.
Igen. Igen, megértettem.
Gondoltam, ha látja, hogy terhelhetőbb vagyok,
valami talán pottyan.
Az iroda tele van mesterdiplomásokkal,
akik üresedésre várnak.
Szóval nem hiszem, hogy az asszisztensemnek pottyanna valami.
Értem, oké…
Akkor mit tehetek?
Jaj, drágám! Teszek neked egy szívességet.
Köszönöm. Nagyra értékelem. Mindent…
Elengedlek.
Elnézést, hogyan?
Két év túl hosszú idő egy asszisztensi álláshoz.
A legtöbben hat hónap után lelépnek.
Hány éves vagy?
Holnap leszek 30 éves.
Túl öreg vagy ahhoz, hogy telefont kapkodj.
Az élet tartogat számodra valamit…
de nem itt.
Arra kérném, gondolja át.
- Talán nem értette… - Aha, itt Becky.
Igen, készen állok.
Fel!
- Oké. - Egy. Igen. Le!
Fel!
Élj a mának!
Mi van?
És köszönöm a szülinapi kártyát.
Ennek meg mi baja?
Zooey, tedd a fenekedet az ülésre!
Egy, kettő…
Köszönöm. Kéred a gyümölcsleved?
Nem.
Almalé, édesem. Ez a kedvenced.
Nem szeretem.
Tegnap szeretted az almalevet.
Ha így viselkedsz, otthon szundiznod kell.
Nem. Máshova megyek.
Ugyan hová mennél?
Richard, itthon vagy?
Sofia?
Hé! Van egy viszonylag vicces sztorim. Ma felmondtam.
Aláíratták velem a szülinapi kártyámat.
Richard!
Drágám, jól vagy?
Hé!
Szia, kicsim!
Visszamész aludni?
Nem, én… Én csak…
Nem, ez nem…
Mi történik?
És miért van itt két szendvics?
Én csak…
Nem tudtam választani, úgyhogy…
Kettőt vettem.
Egy kiskutya van ott bent?
Ajánlom, hogy az legyen.
Helló!
Ki fogsz ugrani? Szívesen megnézném.
- Valószínűleg nem kéne. - Hát ja.
Bébi, én…
Egy óra múlva visszajövök.
Küldd el a csajod! Ne legyen itt, mire visszajövök!
Az istenit! A francba!
A francba!
- Úristen! - Jézusom, Sofia, jól vagy?
Ne! Ne gyere le ide!
Csak le akartam menni segíteni.
Egy órád van, faszfej!
Oké.
- Menj már! - Oké.
Ez nem az én napom. Nem az én napom.
KÉT HÉTTEL KÉSŐBB…
Tudod, melyik a napom legjobb része? Amikor jó reggelt kívánhatok neked.
Jó reggelt, anya!
Szívem! Jó reggelt, drágám!
Hogy van ma az én kis madárkám?
A fészekben ragadt.
Tudod, mit? Csináltam neked reggelit. Nagy nap vár rád.
Nem emlékszem, hogy bármi lenne a naptáramban.
Eleget szüttyögtél már a kuckódban,
szeretném, ha eljönnél a zumbaórámra.
Anya, az orvosnak lenne véleménye arról, ha én most zumbáznék.
A lányok tudják, hogy itt vagy. Kíváncsiak.
Anya!
Nem. Csak semmi „anya”! Velem jössz, drágám.
Lábra kell állnod.
Pontosabban egy lábra, meg mankóra.
Gyere, szívem!
Az új életed nem jön érted a paplan alá.
- Oké. - Elébe kell menned.
- Oké. - Teljesen odalesznek érted.
Öt, hat, hét és újra. Ez az!
Kettő. Mármint négy. Hat.
Oké. És most eljött a tipi-tapi ideje.
Ha készen állsz, mozgasd a vállad is! Veregesd meg a válladat!
Ez az! Megérdemelted.
Ha elveszted a fonalat, kövesd Juliettát!
És most jöhet a merengue!
Legalábbis valami olyasmi.
Kezeket a magasba! És most le!
Aha, tudom. Viszlát legközelebb!
Grafikusként dolgozom a városban.
Te jó ég! Kinek dolgozol?
Ez jó kérdés. Nos…
Két állás közt van, hogy egy darabig a magányos anyukájával lehessen.
- Meddig maradsz? - Nem tudom.
Valószínűleg addig, amíg terhelhetem a bokámat.
mert a városban elég nehéz mankóval közlekedni.
Igen. Melletted fog zumbázni, Julietta, mielőtt kettőt pislognál.
Nos, ha valakitől megtanulhatod a salsás popsiriszálást, az ő.
Álmodozni szabad, ugye?
Nagyon aranyos kislány!
Köszönöm.
Nos, én megyek, le kell zuhanyoznom, mielőtt Alejandro hazaér.
Van ez a kis zumba utáni szertartásunk.
Csak így tudom leadni az energiafelesleget.
Ez a beszéd!
Szia!
Istenem! Ő és Alejandro szexelnek.
Igen, leesett.
Nos, túlélted.
Igen. Jól nyomták az öregfiúk és öreglányok.
Kösz, hogy bepillanthattam a közeli jövőmbe.
Ugyan már!
Nézd csak!
- Mit nézzek? - Egy főzőtanfolyam.
„Készíts spanyol nyári ételeket az El Corazonban!”
Imádom azt a helyet.
- Jelentkezned kellene! - Kösz, nem.
- Miért? Miért ne? - Mert tudok főzni.
Micsoda? Mit tudsz csinálni?
Bármit elkészítek. Csirkét, steaket, halat, rizst, tésztát, krumplit. Meg…
Jaj, az nem az! Az nem főzés, csak felmelegíted a dolgokat.
- Igen, az a főzés. - Nem. A főzés kreatívabb. A főzés…
Hogyan készíted el a csirkét?
Hogyan csinálom a csirkét?
Figyelmeztetem, hogy a serpenyő forró lesz,
aztán beledobom.
Na jó, beíratlak.
Anya, ez egy páros főzőtanfolyam.
- Úgy nézek ki, mint aki párban van? - Lehetek a párod.
Ennél siralmasabbat elképzelni sem tudok.
Ne butáskodj!
Anya, kiütést kapok a gondolattól, hogy párként jelenjünk meg.
Nem akarok párocskákat bámulni, akik rózsaszín ködben csinálják a tapast.
- Kérlek! A kedvemért! - Nem, anya. Ne írass be!
- Komolyan. - Rendben.
Jó reggelt, anya!
Jó reggelt, kedvesem!
Gyerünk! Ébredj! Olyan jó lesz a gyógyfürdő!
Oké. Rendben. Megjöttünk.
Ez nem a gyógyfürdő.
Jaj, elfelejtettem! Az holnap van.
Oké, akkor most hol…
Anya, azt mondtam, nem.
- Jaj, szívem! Kérlek! - Megmondtam, hogy nem.
Tudod, mit? Csak egy óra.
- Ha utálod, többet nem jövünk. - Látod, mi van rajtam?
Ez gyermekbántalmazás.
Harmincéves vagy.
Akkor felnőttbántalmazás.
Olyan drámai vagy! Ez csak egy buta óra.
Anya! Nem megyek be.
Jaj, Sofia!
Baromság az egész.
Menj egyedül, döntsd el, hogy tetszik!
Rendben. Oké, menjünk!
Nem, menj! Itt megvárlak.
Ez egy páros óra. Kell a párom.
Anya, nem megyek. Nem…
Gyere, szívem! Emeld fel a popódat!
- A te popóddal… Hé! - Gyere…
- Ne rángass! - Ne beszélj így!
- Eltöröd a másik bokámat is. - Ki a kocsiból!
Elnézést! Segíthetek valamiben?
Te jó ég!
Tudod, mit? Szerintem igen.
Nem tudom kiszedni a lányomat a kocsiból.
- És rossz a bokája. - Anya!
Oké, hadd próbáljam meg! Nem probléma.
- Megoldom. - Nem. Semmi baj.
Így könnyebb lesz. Öleld át a nyakamat a karoddal!
- Oké. - Oké?
Oké. És most… készen állsz?
Így ni… Kint is vagy!
És szép könnyedén lábra állunk.
- Így ni. - Ez az, remek!
- És ezek a tieid, ugye? - Hogy találtad ki?
- Köszönjük szépen! - Nincs mit.
Nekünk egyszerűen nem ment.
Nem tudom, miért ragadt a kocsiban.
De már megleszünk, szóval…
Örülök, hogy segíthettem.
- Igen. Köszönjük szépen! - Oké.
- Bocs. - Nem, semmi baj.
Még egyszer köszönjük. Kösz!
- Anya… - Igen.
- Nem tudom, merre menjek. - Erre lesz. Gyere!
Jó napot!
Helló, üdv az El Corazonban!
Miben segíthetek? Az órára jöttetek?
- A főzőtanfolyamra, igen. - Ugye tudjátok, hogy páros tanfolyam?
Igen.
Az anya-lánya párosnál nincs jobb.
Na jó.
Hát persze! Igen, csatlakozzatok csak hozzájuk bent!
Oké. Máris tetszik a dolog. Gyerünk!
Helló, elnézést!
Igen, úgy látom, megvan az utolsó párosunk.
Venga! Itt van a helyetek.
Köszönöm.
Ti vagytok Lainie és Sofia, ugye?
Melyikőtök melyik?
- Lainie vagyok. Ő a lányom, Sofia. - Csak ezt…
Milyen aranyos!
Olyan csodálatos! Igen.
- Megoldom. Nem gond. - Biztos?
Jó lesz az a szék, kedvesem?
- Igen. Nem baj, hogy ülök? - Jaj, dehogy! Semmi baj.
Ezeket vegyétek fel, és kezdhetjük, jó?
Kezdjük egy gyors bemutatkozással!
Kezdhetnétek ti. Rendben?
Oké, Kerala vagyok. Ő a férjem, Frank.
Sziasztok!
A miénk a panzió a Westview-n,
és kerestünk valamit, ami kirobbant minket a házból, nem igaz?
Ja, nagyjából.
Persze. Tökéletes. Most ti jöttök.
Üdv, Todd vagyok.
Helló, David vagyok.
A Sonoma Creamery tulajdonosai vagyunk.
- Isteni sajtok! - Igen.
Köszönöm. Százféle sajt – amit csak óhajt!
Todd, ne már!
Oké. Szóval…
sokat főzünk együtt,
és új spanyol recepteket akartunk felfedezni.
Így hát itt vagyunk. Olé!
Nagyszerű! Hát ti?
- Chad és Brittany. A neten találkoztunk. - Üdv!
És arra gondoltunk, mi romantikusabb, mint egy közös főzőtanfolyam?
Talán jobban megismerjük egymást.
A főzés nagyon is romantikus és meghitt lehet.
Igen. És az evés is.
És most a hölgyek!
Mi nem egy pár vagyunk. Nem ám!
Meglepetés!
Lainie és Sofia vagyunk, az anya-lánya páros.
És Sofia alapvetően San Franciscóban él, de most kicsit felbolydult az élete. Igaz?
És most nálam lakik Sonomában.
És épp azt kívánom, bár halott lennék.
Micsoda?
Csak semmi meghalás, kérem! Itt csak főzünk.
Nos, sok dolgunk van, szóval…
Én ugye Guillermo vagyok, szintén egy páros egyik tagja.
A feleségem ma elfoglalt, így az unokaöcsém lesz velem,
aki Spanyolországból jött egy hónapra.
Hol van Matias? Matias!
Tío! Bocsánat.
Bocs, tío, valamit a kocsimban hagytam.
Matias… Jaj, bocsánat.
Semmi gond.
Matias Európa legjobb séfjeinél tanult.
De most a legeslegjobbtól tanulhat.
Guillermo tíótól.
Örülök, hogy megismerhetlek titeket…
hivatalosan is.
Helló!
Finom ételeket fogunk készíteni a nyári napokra,
egészen San Juan estéjéig.
Ez a nyári napforduló ünnepe, vagyis az év leghosszabb napjáé.
Ekkor Spanyolország tengerpartjain
az emberek tüzet raknak a barátaikkal és szeretteikkel,
hogy üdvözöljék a nyár beköszöntét.
- Milyen kedves! - Ez kedves!
Egyszerre mondtuk!
És ma Spanyolország egyik legnépszerűbb fogásával,
a tortilla Españolával kezdjük.
Ez a spanyol omlett neve.
- Tojás. Huevos. - Huevos. Muy bien.
Jó móka!
Ó, igen, tojás.
A krumplit negyedekre vágjuk, majd kis háromszögekre szeleteljük.
- Vigyázz az ujjaidra! - Te vigyázz, kés van nálam!
Körülbelül ilyen vastagnak kell lenniük.
Sofia jól csinálja?
Igen, az úgy nagyon jól néz ki.
Szerencsére ehhez nem kell a lábad, igaz?
Olyan cuki!
Aztán ha a krumplit felvágtad, szórj rá egy kis szarvasgombás sót!
- Kerala, az csodásan néz ki. - Kösz, Guillermo.
Én sóztam meg.
Hát…
Hé, hagyd abba!
Azt nem szabad!
Nem. Nem fog sokáig tartani.
Addig verd, amíg jól el nem keverednek!
Töltsd ki a frusztrációdat azokon a tojásokon!
Ez kegyetlen jó omlett lesz!
Úgy látom, nagyon mérges vagy azokra a tojásokra.
Igen, csomó frusztrációt kell levezetnem.
Szóval csak…
- Oké. Az egészséges. Biztonságos. Igen. - Aha.
- Na! A krumplira figyelj! - Mi az?
Nagyon rendben van. Szép munka.
Most jön a vicces rész.
Fogod a tortillafordítót,
esetleg tányért vagy fedőt,
ha nem spanyol vagy, és nincs tortillafordítód,
és letakarod a serpenyőt.
Aztán gyorsan megfordítod a tortilládat, így.
Szóval csak úgy, mi?
- Meg tudod csinálni. Ígérem. - Rendben.
- Igen! - Oké.
- Igen! - És aztán… Ez nem is szörnyű.
Séf vagyok! Ugye?
Na és most?
Most csak tedd vissza a serpenyőbe, és süsd meg a másik oldalát!
Igen!
- Oké. Ez folyik! - A francba!
- Bocsi. Ott van. - Semmi baj. Nézd!
Semmi gond. Így ni. Semmi baj.
- Izgi! - Teljesen jó.
- Oké. Innen átvesszük mi. - Oké. Persze.
- Köszönöm. - Kösz.
Legyen szép és kerek!
Matias, ez probléma?
Az még menthető.
- Hurrá! - Akkor jó.
Légy kedves!
Én kedves vagyok. Te légy kevésbé kedves! Az menne?
Duplaszaltó!
Most jön a legjobb.
Megesszük, amit készítettünk.
Tehettek rá egy kis sót és borsot.
Oké. Remek az íze.
Több szarvasgombás sót!
Istenem! Te jó ég, ez fantasztikus! Guillermo, imádom!
Csodálatos!
Ez tökéletes fogás minden tapaspartihoz,
sőt, nem is szabad kihagyni.
Ez igaz.
Igen, imádom.
Rossznak nem rossz.
Egyáltalán nem rossz. És a hagyma…
Igazából…
A szarvasgombás só. Attól jó.
Oké, ennyi elég lesz.
- Jól éreztem magam. - Akkor jövő héten, ugye?
Számíthatsz ránk!
- Köszönöm. - Jó móka volt. Viszlát!
- Viszlát! Örültem! - Jó éjt!
- Köszönöm. - Oké.
- Viszlát! - Viszlát legközelebb!
Köszönöm, haver.
Nem, nézd, ha otthon főzöl, te takarítasz.
De ha itt főzöl, mi takarítunk. Ugye, tío?
- Que Claro. - Jól hangzik.
Azt elhiszem.
Igen.
- Menni fog… - Tessék. Ne segítsek kimenni a kocsihoz?
Nem, anyával megoldjuk. Kösz.
Igen. Kint leszek.
Én…
Hadd segítsek! Ez…
- Ne… - Tessék, segítek.
- Meg tudom fogni… - Semmiség.
Ne aggódj, semmi baj.
- Köszönöm. - Hé, de nada! Aha.
- És… megfogom. - Tudom vinni.
Nem gond. Kérlek!
Kösz.
És élvezted az órát?
Őszintén?
- Nem igazán. - Hogyhogy?
Mert egy órán át krumplis tojást csináltam.
Aha, de ez csak az alap.
Az egyedi hozzávalók, az ízek teszik különlegessé.
Mint a nagybátyám szarvasgombás sója, ami köztünk szólva a titkos összetevő.
Nos, köztünk szólva ez egy elég egyszerű étel.
Igen, nos, sok régi recept a legegyszerűbb hozzávalókkal kezdődött,
mert az emberek ezt engedhették meg maguknak.
Nem éppen fine dining, ugye?
Nem, hagyományos konyha,
ami sok szempontból nehezebb,
mint az, ha mindened megvan egy fogáshoz.
Nem tudom, szerintem az IHOP Rooty Tooty megareggelije azért ott van.
Az fine dining?
Nem, de elvégzi a munkát.
Az evés nem munka. Az evés az élet egyik legnagyobb öröme.
Igen, néha az élet egyetlen öröme.
Ezt hogy érted?
Azt hiszem, anyám hív.
- Tényleg? - Aha.
- Kikísérsz a kocsihoz? - Igen.
- Vagy a dobozzal a kezemben bicegjek? - Segítek.
Szóval jöttök jövő héten is, ugye?
- Igen. Jövünk. - Én…
- Oké. - Számíthatsz ránk!
Gondolom, jövünk.
Csak ígérd meg, hogy addig…
hanyagolod azt a Rooty Tooty izét!
Semmi Rooty Tooty?
Aha.
Nehéz lesz, de megpróbálom.
- Kösz. - Jó lett.
- Hasta la próxima, Lainie! - Hasta neked is!
Köszönöm.
- Segíthetek, ha kell. - Én… Oké.
Igen.
- Majd én… - De… Köszönöm.
Igen. Óvatosan! Oké.
- Oké, becsukhatod az ajtót. Igen. - Oké. Sí.
Hasta luego!
Mi az?
Szereztél egy új barátot?
Két diákot elkísértem a kocsijukhoz. Udvarias voltam.
Elképesztő. Pár napja jöttél, de már elbűvöltél egy amerikai lányt.
Nekem nem ez jött le.
- Hidd el! - Tudod, hogy Irinával járok.
Irina. Igen, ő tényleg veled jár. Meg fél Európával.
- Ezt nem tudhatod. - Akinek van Instagram-fiókja, az tudja.
Randizz az amerikai lánnyal!
Nagyon helyes.
Dolgom van. Te is tedd a magadét!
Papa! Matias huevos nélkül született.
Ne törődj az unokatestvéreddel!
Nem törődnek vele.
Pont ez a lényeg.
Kedvesnek tűnt, nem?
Spanyolnak tűnt.
Azzal meg mi a baj?
Csak szórakoznak. Mindenki tudja.
Nem tűnt úgy, hogy szórakozik.
Mert a spanyol pasik elbűvölőek az akcentusukkal és a széles mosolyukkal.
Én szeretem a széles mosolyt, szóval…
Hé, menjünk vissza az étterembe ma este vacsorázni, hátha ott lesz!
Oké, szóval leselkedni akarsz utána.
Nem. Most érkezett a városba.
- Talán barátokat keres. - Akkor lógj vele, anya!
Néha el kell járnod, édesem.
Úgy van. Pénteken vacsorázni megyek Oliviával.
És miért nem szóltál?
El kell mondanom, ha programom van?
Oké, igen. Ez…
Ez kicsit erős, mert te eltervezted, hogy ma főzőtanfolyamra megyünk,
de nekem nem szóltál róla.
Csak örültem, hogy jobban vagy, ennyi.
Anya, nem vagyok agyalágyult!
Hát, régen egy kicsit agyalágyult voltál.
Anya!
De az már elmúlt. Hurrá!
- Hurrá! - Hurrá!
Oké.
Meddig kell még az a cucc?
A héten kiderül, hogy terhelhetem-e már.
Ez volt Richard búcsúajándéka.
Jézus! Szeretném eltörni mindkét lábát.
Szívesen, megadom rá az engedélyt.
Drágám, miért voltál vele olyan sokáig?
Nem is tudom.
Ott volt, biztonságban éreztem magam mellette,
és kitehettük a gimis báli fotónkat a nappaliban.
Fúj!
Tudom. De féltem San Franciscóba költözni.
És hát vele együtt könnyebb volt.
Az esküvő már egyenes következmény.
Fogd be! Tudom.
És hogy van a kis család?
Dennis ügyesen tolja.
- Igen? - Igen, kicsit előléptették a melóban.
- Tényleg? Szuper! - Aha.
- És Ellának be nem áll a szája. - Mit mond?
Csak nyammog magában.
Oké. Intelligens.
- Az anyjától örökölte. - Igen, egyértelmű.
Tudod, Dennis nagyon jól csinálja Ellával.
- Meglepő. - Igen.
Jaj, akkora mázlista vagy!
Az egyik utolsó jó pasit fogtad ki.
Egyik sem jó, Sof.
Ki kell őket képezned. Újra és újra.
- Igen. Újraképzés. Igen. - Aztán újra és újra.
Helló, hölgyek! Mit adhatok?
- Kezdésnek egy vulkántálat. - Hogyne.
Te tudod, mit kérsz?
Omlett van esetleg?
Sajnálom, az nincs.
- Komolyan? - Csak megkérdeztem.
Csirkecsíkokat kérek.
Én is.
Jó választás! Máris hozom az italokat.
Köszönjük.
Omlett kéne egy bárban?
Nem, igazából nem.
Nem megy ki a fejemből a főzőtanfolyam, amire anyámmal járok.
A héten spanyol omlettet készítettünk.
- Omlettet? Egy tanfolyamon? - Igen.
Oké, hadd találjam ki! Beleteszed a tojást a serpenyőbe.
- Beleteszed a cuccokat, és megsütöd. - Nem! Ezért vicces.
- Micsoda? - Ez más volt.
Hiper-szuperegyszerű volt, de…
valahogy különleges.
És most csak az omletten jár az agyad.
Igen, valahogy úgy.
Kellene a paella, Matias.
Mindjárt kész!
Na?
Csodálatos?
Csodálatos!
Köszönöm.
- Mi a következő? - Nos, majd mi befejezzük, Matias.
- Miért nem mész haza? - Nem. Biztos? Még bírom.
Nem! Már csak pár asztal maradt.
Jó munkát végeztél ma.
Kisasszony!
MOSDÓ
Annyira boldog leszek, ha a mosdóba járás nem teljes testes edzés lesz.
Azt elhiszem.
- Oké, innen hova megyünk? - Á, nekem haza kell mennem.
Mi? Végre van veled egy estém, és bemondod az unalmast?
Ella hajnalban felébred, akár másnapos vagyok, akár nem.
Józanul jobb.
Milyen kis pióca!
- Elnézést! - Mindjárt jövök.
Nagyon helyes srácokat láttam odabent.
Talán erre van szükséged, hogy újra bepasizz.
Te jó ég! Még csak az kéne!
A férfiak szarok, és elárulnak, amint alkalmuk nyílik rá.
Megjött a fuvarom. Megleszel?
Igen. Minden oké. Az enyém mindjárt jön.
Oké. Tudod, a pasik szarok.
De keressünk neked igazi férfit, oké?
Legközelebb erre gyúrunk.
Oké.
Hadd éljem túl ezt a nyarat összetört szív nélkül,
aztán átértékeljük a helyzetet.
Elnézést…
Adj egy percet, haver!
Szeretlek, vigyázz magadra! Szia!
Puszilom Ellát!
Átadom.
- Sofia? - Igen?
Matias!
Szia! Nem vettelek észre.
Én csak… beugrottam egy italra. Igen.
Milyen volt?
Nem tudom. Nem tudtam felkelteni a pultos figyelmét.
Oké, akkor mi lett? Feladtad?
Azt hiszem, igen.
Azt hiszem, meg kell tanulnod
kicsit udvariatlanabbnak lenni, ha itt túl akarsz élni.
És milyen volt a vacsora a Ducey's Tavernben?
Jó volt. A csirkecsíkok itt a legjobbak.
A csirkék nem csíkosak.
Bocs, azt akarod mondani, hogy nálatok nincsenek csirkecsíkok?
Na jó, akkor mondd, milyen fűszereket teszel a csirkecsíkokra?
Azt, ami a csípős szószban van.
A csirkéitek csíkosak, és csípik a szószt?
Most már mindent tudok.
Amerika tele van meglepetésekkel.
Itt a kocsi.
Szóval mikor tanítasz meg italt rendelni Amerikában?
Haza kéne mennem.
Igen. Persze, de majd találkozunk az órán.
Aha. Igen.
Akkor jó.
- Oké. Bocs. - Én bocs.
Nem, csak utánad. Bocsi!
- Köszönöm. - De nada, querida.
Ez mit jelent? A de nada a köszönöm…
Nincs mit…
kedvesem.
Hát persze.
Buenas noches, Sofia!
Buenas noches, édes!
Bocs, szia!
- Helló, Sofia, ugye? - Én vagyok.
RAJZOLÁS A KERTBEN
YOSEMITE, REYKJAVÍK, MAROKKÓ
Van valami?
Nem, komolyan nincs sok lehetőség, és…
hülyeség volt akkor felmondani,
amikor a grafikusjelöltek elárasztják a munkaerőpiacot.
Az ott mi?
Talán meg kellene fontolnom a mesterdiplomát.
Az komoly terv.
Igen, nem tudom, van-e jövőm anélkül.
Ez jó iskola?
Igen, közel van. Szóval az jó, nem?
- Szeretem, ha a közelben vagy. - Tudom.
RICHARD – ÜZENET: JÓL VAGY?
Nos, legalább láthatod, ha más férfiakkal randizik.
Azok munkahelyi képek. Nem jelentenek semmit.
Hol dolgozik? Egy csókfülkében?
Hagyjál már!
Matias, megrekedtél.
El kell engedned a halat, hogy tiéd lehessen a főnyeremény.
Ő nem hal.
Nem bizony. Hanem cápa.
- Jézusom! Hagyj békén! - Ki a vízből!
Orbáncfű…
Anya, kölcsönvehetem a vasalót?
- Kivasalom neked, édesem. - Kösz. Jól vagy?
- Mi a baj? - Csak… gyomorgörcsöm van.
Anya, ülj le! Én is tudok vasalni.
Istenem! Jaj!
- Jól vagy? - Jaj! Aha.
- Oké. - Egek!
Istenem, drágám, azt hiszem, nem mehetek veled az órára.
Anya! Nem, nem megyek el egyedül egy páros órára.
- Kifizettük, egyikünk menjen el! - Felejtsd el!
Max lemaradunk a palacsintasütésről.
Sajnálom, drágám.
- Van szarvasgombás sónk. - Igen.
Arra gondoltam, mi lenne, ha csak az óra elejére mennél el, és…
Elmegyek.
Micsoda?
Igen, elmegyek.
Micsoda, elmész?
Igen, hölgyem!
Elkészítettük a tortilla Españolát a panzióvendégeinknek.
- Főleg te csináltad. - Igaz, én csináltam.
Imádták!
Sziasztok!
- Helló! - Üdv!
- És a mamád? - És a mamád?
Nem érzi túl jól magát.
És rávett, hogy egyedül bicegjek el ide.
Nincs mankó?
Nem, hál' istennek. A csont többnyire beforrt.
Szóval izgiség van. Aha.
Oké, jóemberek! Vágjunk bele, rendben?
Látom, ma egy séfünk hiányzik.
Igen, sajnálom. Nem érezte jól magát.
Hát, jól van. Azaz nincs jól, de…
Nos… Matias! Ma Matias lesz a párod.
Bírja majd az iramot?
Csak viccelek, Matias.
Gyorsan belejön a dolgokba, nem lesz itt gond.
Köszönöm, tío. Köszönöm.
Oké, tehát ma gazpachót készítünk.
- Remek! - Tökéletes nyári étel.
Mert amikor meleg van, mindenki izzad,
és feltálalsz egy kis gazpachót, attól mindenki boldog lesz.
A gazpacho titka az érett paradicsom.
- Drágám, az ujjad! Jaj! - Igen. Odatartom az ujjpercemet.
Őrizd meg a szaftos magokat! Elmélyítik az ízeket.
- Hogy őrizzem meg a magokat? - Tessék?
- Csak… gyors, tiszta vágások. - Oké.
Óvatosan! Oké?
Igen, ez tökéletes. Jó.
Ez nagyon melós.
Szerinted ez miért munka?
Nem az. Nézd, főzni öröm!
Nem, szerintem belőlem hiányzik a főzőgén.
Nincs olyanom.
Milyen gén?
Nem erre születtem.
Semmire nem születünk. Arra születünk, hogy feküdjünk és sírjunk,
minden mást tanulunk.
Ezt is megtanulhatod. Nézd, épp most tanulod!
- Hűha! - Mi az?
Rájöttem, miért vagyok olyan jó a fekve sírásban.
Egész életemben azt csináltam.
- Aha. Oké. - Profi fekve síró vagyok.
Oké, és most profi paradicsomvágó leszel.
Kell egy jó réteg olívaolaj…
hogy a levesed krémes ízű legyen.
Aztán…
egy kis sherryecet a spanyol hegyekből.
Nagyszerűen kiegészíti a hozzávalók ízét.
És ne feledd, a gazpachóban soha nincs balzsamecet!
- Érzed? - Most összekeverjük a hozzávalókat.
Bepiszkoljuk a kezünket.
- Akarsz először turkálni? - Nem.
Te vagy frusztrált, nem igaz?
- Ja. Csak kérdeztem. - Mehet!
Csináld! Rendben.
Gyerünk! Ez az! Mélyebbre!
Mélyebbre!
Folytasd! Préseld ki!
Most nyomd le! Le! Vedd ki!
- Vedd ki! Forgasd! - Préseljem?
A múltkor nagyon dühös voltál.
És most legalább egy órán át hagyjuk pácolódni a leveket,
de jobb, ha egy éjszakán át. Igen.
Most már csak az van hátra, hogy összeturmixoljuk, és kész.
És mikor főzzük meg?
Jaj, nem! Nem, a gazpachót nem főzzük.
Nem.
Nem. Akkor van kész, ha az állaga olyan, ahogy fogyasztani szeretnénk.
Én darabosan szeretem.
Nem ok nélkül járok ide.
Az oldalra megy. Csavard rá!
- Megnyomod a gombot? - Aha.
Ez nagyon jó. Mi csináltuk!
Kösz, hogy a párom voltál ma.
Egy élmény volt.
Ezt anya imádni fogja.
Egy kis sangríát is vigyél hozzá!
Az ki van zárva. Nem.
Miért nem?
Dobozos bor, almaszeletek és 7Up?
- Azt inkább nem vinnék neki. - Az nem sangría.
- De az a sangría. - Oké. Nem.
- Leülsz, és megkóstolod. - Mármint most?
A most a legjobb alkalom a sangríára.
- Gyerünk! Kérlek, ülj le! Oké? - Oké.
- Üljön csak le, egészségére! - Jól van.
Oké, és most várj!
Hozom a menüket.
Oké.
Ez egy csirkecsík?
- Nem. Az egy croqueta. - Biztos?
- Kóstolónak a sangríához. - Oké.
Szóval a gyümölcsöket brandyben és cukorban pácolták.
Oké? Aztán elkeverték némi Ruedával,
és most felöntöd egy finom, ropogós, száraz Cavával.
Oké?
- Oké? - Remek.
Aha.
Kérlek, ne mondd, hogy végig állni fogsz!
- Jaj, ne! - Mert…
- Nem. Leülök. - Oké.
Oké, mehet!
- Most kóstold meg a croquetát! - Oké.
És most egy korty sangríát!
- Salud! - Salud!
Igen, ez nagyon finom.
- Látod? - Igen.
Tudod, ha az ételt a megfelelő módon készítik el,
akkor az evés nagyon érzéki élmény tud lenni.
Érzéki?
Igen, mint tejszínhabot nyalogatni a cicikről.
Az szexuális.
- Jó, bocs. - Nem. Úgy értem, érzéki.
Abban az értelemben, hogy mind az öt érzékszerved beindul.
Az étel megjelenése…
és illata.
És persze…
az íze. És hogy milyen érzést kelt…
a szádban.
Igazából nem, ez nem mind az öt érzék,
mert az ételt nem hallod.
Nem, az ételt magát nem,
de az öröm, a nevetés hangjai, és a jóízű „hmm”…
- Oké. - Ezek jó esetben minden étkezés részei.
- Az örömöt érzem. - És az kapcsolja be a füledet is.
- Salud! - Salud! Igen. Salud!
- Szóval mivel is foglalkozol, Sofia? - Én?
Bocs.
Grafikus vagyok.
Az micsoda?
Oké, nézd meg ezt a címkét!
Valaki valahol eldönti:
„Itt lesz egy señorita,
adok neki egy kosarat, virágos kalapot teszek a fejére,
és szuperboldognak fog tűnni,
mintha a gyümölcsszedés a legmenőbb munka lenne.”
Ez a grafikus munkája.
Szóval olyan, mint a főzés.
- Nem, nem olyan, mint a főzés. - Dehogynem.
Figyelj, fogod az összes hozzávalót, összerakod őket,
aztán az ízekből összeáll egy fogás.
Nem. Mert a dizájnban nincs követendő recept.
Szerinted honnan jönnek a receptek? A csillagokból?
Nem, oké?
Az emberek az évek során kidolgozták az ízeket.
Műalkotásokat hoztak létre. Te pedig a képek séfje vagy.
Oké. A te szádból romantikusabban hangzik, mint amilyen valójában.
Ez néha nagyon kemény munka.
- Sok dologra gondolsz munkaként? - Amikor ez a munkám, igen.
De nem tesz boldoggá, hogy megtervezed ezeket a képeket?
Dehogynem, persze. Csak…
Egész életemben próbáltam bizonyítani, úgymond, hogy érek valamit,
mert az emberek folyton elítélnek, mert nő vagyok,
vagy mert fiatal vagyok, vagy…
Mert gyönyörű vagy.
Köszönöm.
A külsőm miatt, mondhatni. Igen.
De a képeid önmagukért beszélnek, nem?
Nem mindig, nem.
Nekem mit terveznél?
- Neked? - Igen, az éttermembe.
Van éttermed?
Jaj, nincs! Még tanulok.
De az az álmom, hogy egy nap mesterszakács legyek,
és legyen saját éttermem.
Oké…
Nos, ahhoz sokkal jobban meg kellene ismerjelek.
Tudnom kell, mik lesznek a menün,
milyen légkört akarsz teremteni.
Tudod, minden ilyesmit.
Aha, ez sok munkának hangzik.
Nem, szerintem ez nem lenne munka.
- Szerintem jó móka lenne. - Oké.
Papa!
- Matias a legjobb Cavát töltögeti. - Hé! Jézusom!
- Por favor, Viviana! - Biztos tetszel neki.
- Hagyj nekem egy kicsit! - Oké.
Hagyd őket békén! Ő a sztárdiákom.
Salud, Sofia!
De nada, querida.
Bocs.
Van még valami, amit tudnom kell rólad?
Van barátnőd Spanyolországban, vagy…
Ez a logó része lesz?
Csak a szükséges kutatómunka.
Tudod, mit? Jobb ötletem van.
Tío, azt hiszem, a sztárdiákodnak szüksége van némi pluszfeladatra.
Bocs, micsoda?
Anya, megjöttem!
Itt vagyok, drágám.
Remélem, jobban vagy, mert meg kell ennünk ezt a kis gazpachót.
Szia!
Nem adtam oda a szülinapi ajándékodat.
Elfelejtettem, milyen szép itt. A régi szép idők!
Úgy látom, anyukád jól van.
Tudod, az én szüleim igazából
jógastúdiót csináltak a szobámból, szóval ja.
Kristie lassan érettségizik…
- Kiböknéd végre, miért jöttél ide? - Oké, szóval…
Nagyon sajnálom, amit veled tettem. Vagyis velünk.
Önző voltam. Bárcsak visszacsinálhatnék mindent!
Az az ügy nem jelentett semmit.
- Nyilván jelentett valamit. - Nem is ismerem őt.
Konkrétan soha nem látom többé.
Velünk kapcsolatban jelentett valamit.
Azt, hogy valami nem stimmel velünk, és nem tudtad nekem elmondani.
Ez nem igaz.
Hülye voltam.
Oké.
És hipp-hopp bocsássak meg?
Szeretném, ha tudnád, hogy tudom: nagyon nagy hibát követtem el.
És őszintén sajnálom.
Hát persze.
De hát szép, édesem.
Nem hordok nyakláncot. Soha.
Ezt nem is tudja.
Ne már! Azt hiszi, megbocsátasz neki?
- Elég őszintének tűnt. - Nem.
Sofia, ha valaki kimutatja a foga fehérjét, higgy neki!
Mindenki hibázik, Livy.
Közben meg ott van Antonio Bantatas.
Aki kényeztet az ínyencségekkel.
Nem, ő csak kedves. Nincs köztünk semmi.
Nem tudom, nekem nem úgy tűnik.
Nem, spanyol. A génjeiben van a flörtölés.
Csajszi, nincs gond vele, jó? Ki kell derítened.
Nem. Pár hét múlva visszamegy Spanyolországba.
És? Nem az igaz szerelmet keresed.
Csak nem akarsz újra visszacsábulni a főgonoszhoz.
Aha.
Ugye? Te kis főgonosz! Tessék.
Liv, fáradt vagyok.
Belefáradtam ezekbe a nagy döntésekbe.
Milyen döntésekbe?
Hogy felmondtam, meg hogy elköltöztem Richardtól.
- Ezek nagy döntések. - Várj! Nem mondtál fel.
Úgymond.
Ahogy úgymond kidobtad Richardot, miután megcsalt?
Úgymond.
Sofia, drágám, nem te döntöttél.
Ezek kész helyzetek voltak.
Benne ragadsz ezekben a szörnyű helyzetekben,
és elveszítesz magadból valamit.
És ha visszamész Richardhoz,
ő helyetted fogja meghozni ezt a döntést.
Mert ő ezt akarja.
Oké.
Jézusom!
Helló!
- Hola, Sofia! - Szia!
Hűha! De csinos a ruhád!
- Imádom! - Köszönöm.
Itt van Matias?
Egy kis bajba keveredett.
Mi történt?
Nos, mostanában kissé szétszórt volt, és azt hiszem, tudom, miért.
Gőzöm sincs.
- Elrontotta az egyik vacsorát. - Oké. És most mi lesz? Kirúgtátok, vagy…
Családtagot nem rúghatsz ki. Őket csak kínozni lehet.
Szóval ma ebédműszakban van.
Az nem hangzik olyan rosszul. Kicsit megijedtem.
De nem hiszem, hogy ebben kimerül papa kínzása.
- Sofia! - Szia!
Buenos días, enni jöttél?
Nem, gondoltam, hátha szeretnéd, hogy körbevezesselek a városban.
Aztán megmutathatom, hogy rendelj italt.
- Szuper lenne! - Ha szabad vagy.
Papa!
Matias mára végzett.
- A sztárdiákom! - Helló!
Visszacsavarnád nekem a fiú fejét, ugye?
Igen. Megpróbálom.
Reménytelen a srác.
Ülj le kint! Máris megyek.
- Oké, köszönöm. - Oké.
Vedd ezt le! Vedd…
Add ide!
Egy Crema Catalana, a vendégséfünk szívessége.
- Ezt te csináltad? - Korábban csináltam egy adagot. Igen.
Isteni!
- Igen, van, amit jól csinál. - Oké.
- Köszönöm. - Köszönöm, Viviana.
Olyan, mint a crème brûlée.
Ez nem olyan, mint a crème brûlée, a crème brûlée olyan, mint ez.
Ez mit jelent?
Mi csináltuk először, a franciák ellopták a receptet.
Tessék! Kóstold meg!
Istenem, ez annyira delicioso!
Én is csináltam neked valamit.
Ez csak a prototípus.
Ó, hát ez…
nagyon profi.
Csak úgy elszórakoztam a tervekkel.
Imádom.
Ez én vagyok?
A te egyik verziód, igen.
Nagyobb bajusz kell ehhez az étteremhez.
Nem, megborotválhatjuk, ha akarod.
Nem. Megnövesztem én.
És hol van a te logód?
- Az enyém? - Igen, a logód a Sofia's Designshoz.
Nincs olyanom.
Ó, szóval olyan vagy, mint a mezítlábas suszter.
Sajnos igen.
Nagyon kedves vagy.
Te is.
De magadhoz is kedvesnek kell lenned, nem?
Igen, igazad van.
És jártál már Spanyolországban?
Nem, ez nagyon kínos. Alig jártam Kalifornián kívül.
De egyetemre jártál, nem?
- San Joséban. - Costa Ricában?
Santa Clarában.
Az messze van?
Egyáltalán nem.
Nos, a világon nincs nagyobb művészeti gyűjtemény, mint Madridban.
Tudod, ott van a Prado. Ott van a Reina Sofia.
Még egy amerikai múzeum is van.
Hűha, egy rakás festmény a cowboyokról és a Mountain Dew-ról?
Nem. Nem az az Amerika. Dél-Amerika.
Értem, oké. Azt hiszem, arról hallottam.
És az én városomban van az El Museu Picasso.
Picassóról hallottál már, igaz?
Igen, valami rémlik.
Melyik város ez?
Barcelona.
- Bocs, mi? - Barcelona.
Miért selypítesz hirtelen?
Nem, ezt úgy hívják, hogy distinción,
mert Spanyolországban máshogy van, mint Latin-Amerikában.
Nem, szóval Latin-Amerikában azt mondják: „Gracias.”
Spanyolországban pedig azt: „Gracias.”
Oké, érthem.
Ez fájt!
- Bocs, nem kellett volna. - Nem, tetszett.
Tetszett. Nagyon tetszett.
Csak otthon… van…
Egy barátnőd.
Nem.
Van valaki, akiről azt hittem, hogy szeretném, ha a barátnőm lenne.
És ő nem… Nem kedves.
Akkor neked kell kedvesnek lenned magadhoz, igaz?
Aha.
- Menjünk! - Hová megyünk?
Gyere! Gyere velem!
Korai kelés?
Hosszú éjszaka.
Kérsz egy kis teát?
Igen, kérek!
Úgy látom, jobban vagy.
Aha, igen.
Szóval gazpachót csináltatok?
Aha. Igen, úgy is mondhatnánk.
Drágám. Guillermo nős.
Mit követtem el?
Miért nem szóltál?
Azt hittem, tudod.
Jaj, drágám!
Megérdemled, hogy jól érezd magad a történtek után, szóval…
Jobb, mint mindennap sírni.
Igen.
Csak nem tudom, mit mondjak Richardnak.
Semmit nem kell mondanod Richardnak.
Azt akarja, hogy együtt legyünk.
És mi van Matiasszal?
Mi lenne? Tíz nap múlva megy Spanyolországba.
Nos, jól érzed magad mellette?
Igen, nagyon.
Nos, nem kell, hogy Matias legyen a Richard előli menekülőutad, drágám,
de segíthet rájönni, hogy kell lennie
egy saját menekülőutadnak.
Azt hiszem, tudom, hogy érted ezt.
Megyek, megfontolom.
Igen. Köszönöm.
Mély gondolatok.
Buenos días!
Viviana, buenos días!
Hiányoltunk a múlt héten.
- Szia! Jó látni! - Hola, Sofia!
Örülök, hogy látlak. Nem gondoltam, hogy eljössz.
- Már jól vagyok. - Igen, jól van.
Nem csak amiatt, hanem miatta.
Jézusom!
Te csak úgy felbukkansz mindenhol?
Bocs. Csak tudod…
Nézd, buli lesz nálunk Kristie érettségije alkalmából,
és nagyon szeretne látni.
Majd meglátom.
Mindenki szívesen látna. Én is szívesen látnálak.
Richard, ez nem a megfelelő alkalom.
Csak nézni akarom, viccesnek tűnik.
Meg kell kérdezned, hogy szabad-e.
- Megkérdeztem. Azt mondták, nem gond. - Tényleg?
- Remek. - Oké.
- Menő. - Menő.
Vi, Vivi, Matias itt van?
Igen. Még mindig kínozzák.
- Ezt hogy érted? - Majd meglátod.
Oké, drága emberek! Rendeződjünk el, rendben?
Igen.
Ma egy csemegém van számotokra.
Az egyik legismertebb spanyol ételt fogjuk elkészíteni.
A paellát!
De előbb innunk kell egy pohár Rebujitót.
A Rebujito egy nyári ital, ami enyhíti a hőséget,
és…
egy hagyományos spanyol férfi fogja felszolgálni
hagyományos ünnepi viseletben.
Matias!
Ó, jaj!
Istenem!
Matias lesz ma a joterónk.
Dallal és tánccal fog szórakoztatni minket.
Nem ismerek dalokat meg táncokat.
Egy keveset mindenki tud.
Ti, kikbe oly kevés tudás szorult
Halljátok, mi mindent tud a bölcs !
Megosztom veletek a lényeges tudást
- Nem. - De igen!
- Nem! - De bizony!
Na jó.
Ti, kikbe oly kevés tudás szorult
Halljátok, mi mindent tud a bölcs !
Megosztom veletek a lényeges tudást
Matias?
Hola, Irina!
Viviana vagyok, Matias unokatestvére.
Helló!
Irina?
Nos, legalább egyeseknek van némi modora.
- Helló! - Nem tudtam, hogy jössz.
Hát ettől lesz meglepetés, nem?
Szia!
Így szoktál főzni Amerikában?
Nem, ez az izé…
A nagybátyám órájához kell.
Az ostoba kis amerikaiaknak.
- Helló! - Igen.
Biztosan elfáradtál az úton, hadd folytassák az órájukat!
- Gyere csak! Menjünk! - Do szvidanyija!
Szép napot! Irina most lelép.
Na jó. Oké, emberek!
San Juan estéje még mindig közeleg, igaz?
Vissza a paellához, oké?
Adok nektek pár percet, jó?
- Szia! - Szia!
Nem számítottam rá, hogy Irina idejön.
Igen, gondoltam.
Talán jobban törődik veled, mint gondoltad.
Nem. Csak szeret a figyelem középpontjában lenni.
Szerintem attól tartott, hogy nem maradnék életben nélküle.
Én sem gondoltam, hogy Richard itt lesz.
Sejtettem, hogy a te Richardod.
Nem tudja, mikor kell leállni…
De én tudom.
Sofia, nem akarom, hogy ez…
Nem lehetek a másik nő Irinának.
Az én életemet teljesen felrobbantotta egy.
- Nem tehetem ezt vele. - Nem, ő…
Csak pár napig lesz itt, aztán elrepül valahova.
- Én nem… - És aztán elmész te is.
Matias, ez jó volt.
Nagyon, nagyon jó.
Épphogy csak elkezdődött.
Kedvesnek kell lennem magamhoz.
És meg kell védenem a szívem.
Adiós, Matias!
Hoppá!
Talán ideje lelépned, Matias.
Úgy hangzik, mintha végre olyannak látna téged, amilyen vagy.
Igen, és…
milyen is vagyok?
Ugyan már, nem is igazán érdekel.
Értem én. Kell egy kis kaland, amíg Amerikában vagy,
aztán ha végeztél, egyszerűen elrepülsz.
És te törődsz vele?
Igen, gimi óta együtt vagyunk.
Kis szünetekkel.
Össze is költöztünk, és…
És megcsaltad.
Az hiba volt. Tudja, hogy még az enyém.
Nem hinném, hogy bárki tulajdona lenne.
Nem az enyém.
- És nem is a tiéd. - Te nem ismered őt. Én igen.
Az jó. Akkor tudod, hogy nem szereti a nyakláncokat.
Mindenki szereti a nyakláncokat jó?
Igen.
- Ez tetszik jobban, vagy az? - Ez tetszik.
- Igen? Színezzük pirosra? - Jaj!
Van benne piros vagy narancssárga?
Jézusom!
- Hűha! - Hát igen.
A szupermodellek mintapéldánya.
Ja, ugye?
Talán evészavara van.
Ezt ne! Nem vicces.
- Oké. - Mondd: „Anya, bünti lesz!”
Csak úgy mondom. Nem tökéletes. Csak…
csinos.
Igen, és itt van.
Igen, nem a legjobb időzítés.
Nem ám!
De hé, ez nem rajtad áll.
Odatetted magad, és kifizetődött.
Igen, kifizetődött egy rövidke éjszakára. Csak egyre.
És? Kezdésnek jó.
Aha.
Na? Totyitámadás?
- Totyitámadás! - Totyitámadás!
Hű, de fincsi vagy! Nyam-nyam! Megvagy!
Szereti a koalákat.
Apró lépések.
Néha örülnöd kell az apró lépéseknek.
MARY MCNEIL MŰVÉSZETI INTÉZET
TÁRGY: ŐSZI FELVÉTELIK
- Alakul? - Igen. A mindenit!
Látod? Ez már főzés.
Mi vagyunk az osztály sztárpárja.
- Hol van Matias, hogy elmosogasson? - Ugye?
Azon gondolkodtam, mit szólnál,
ha olyan iskolákba jelentkeznék, amik nem Kaliforniában vannak.
Aha. Mindenképp tedd meg!
- Igen? - Aha.
Meglennél?
Igen. Hogy érted? Persze, édesem. Ne butáskodj!
Oké. Csak még sosem éltünk ilyen távol egymástól, szóval…
Jaj, drágám!
Amiatt aggódsz, hogy én megleszek-e, vagy magad miatt?
Kicsit mindkettő miatt.
Szívem! Mindig is azt kívántam, hogy olyan messzire szállj,
amilyen messzire a szárnyaid repítenek.
Én tudok vigyázni magamra. Megígérem.
Oké.
Gracias, mama.
De nada.
- Ez jól hangzott. - Igen? Így ejtik?
- Aha. - De nada. Nem tudom.
TÁNC, AEROBIK
Boldogabbnak tűnsz, angyalom.
Igen, sokkal jobban vagyok. Köszönöm.
A szerelem néha képes ilyesmire.
Julietta!
Mit mondtál rólam, anya?
Magamtól is látom, ha valaki szerelmes.
Matias pedig nagyszerű fiú.
Ismered Matiast?
Ő az unokám.
Na jó, hozom a táskámat, és…
- Aha. - Kész vagy?
Viszlát!
- Álljunk meg valahol vacsorázni! - Anya. Állj!
Matias Julietta unokája?
Hát nem mókás?
„Hé, menjünk el egy főzőtanfolyamra!
Hé, egy helyes srác a tanár!
- Nem tudok órára menni!” - Ez így gonoszul hangzik.
Nem kértem, hogy oldd meg a magánéletemet.
- Nem is tettem. - De igen.
- De nem. Nem így volt. - Hagyd abba! Elég!
Nem, drágám. Én nem…
Na jó. Talán igen.
- Aha. - Csak egy kicsit. Jó?
Nekem is volt egy Matiasom.
Micsoda?
- Igen. - Mikor?
Akkoriban, amikor az apáddal találkoztam.
Henry volt a neve, ha hiszed, ha nem.
A te Matiasod Henry volt.
Igen. És Henryvel…
Őrülten szerelmesek lettünk egymásba, de a szüleink nem örültek.
Miért nem?
Be akarta járni a világot.
Kalandozni akart, és a saját feje után akart menni,
és nem az a fajta ember volt, akit a szüleim elképzeltek nekem.
Apád pedig biztonságos választás volt.
Isten nyugosztalja!
- És a biztonságot választottad. - Igen.
Sokat gondolkodom azon, hogy alakult volna ki az életem,
ha a szívemet követtem volna a fejem helyett.
Erről nem tudtam.
Nos, 30 évesen nem kell tudnod az összes választ.
- De tudod… - Hát igen.
De az életbe nem csak belepottyannod kell.
Abba bele kell ugranod… páros lábbal.
Akkor is, ha nem tudod, hova ugrasz.
Igen.
Nos, ha ez számít, én nagyon örülök, hogy a biztonságot választottad.
- Tényleg? - Igen, különben nem születtem volna meg.
Jaj, nem! Nem, drágám!
Nem, téged nekem szánt az élet, és így vagy úgy
biztosan megtaláltad volna hozzám az utat.
Aha, oké. Mesélj még erről a Henryről!
És igen, süthettek mindenféle cocát,
de San Juan estéjére…
a Coca de San Juant készítettük el.
Látom, tetszik!
Ünnepeljünk!
- Igen! - Igen!
- Isteni! - Bueno?
Fincsi! Igen.
Köszönöm.
- Szívesen. - Figyelj! Hol van Matias?
- Gyere velem! - Oké. Anya, mindjárt jövök.
Oké, drágám. Menj csak!
- Mi az? - Hiányzol.
Ti is nekem, de ott volt Irina.
Irina! Az a nő kész rémálom volt.
Csak kényeztetésre vágyott, és…
Istenem, úgy sajnálom!
Nos, ő és Matias már nem egy pár
Tényleg?
Megmondta, hogy nem lesz a kiskutyája.
És hogy fogadta?
Láttad már, hogy fal fel egy vaddisznó egy kis hüllőt?
Ezt a konkrét kombinációt még nem.
- Én igen. - Jaj, ne!
Azt mondta, rávilágítottál, hogy ostobaság volt vele maradnia.
Hogy én?
Én pedig olyan hálás vagyok, hogy megtetted!
De most hol van?
Ma megy vissza Barcelonába.
Ne, azt hittem, a hétvégére még marad.
Pár nappal korábban indul, hogy felkészüljön a munkakezdésre.
Oké. Szerinted még el tudom csípni?
- Megpróbálhatjuk. - Igen?
Meg kell próbálnunk. Merre? Oké!
Először nézzük meg a lakásában, nem? Igen, a lakása!
Megpróbáljuk a reptéren.
Vi, nem kell ezt csinálnod. Tényleg.
Dehogynem. Családtag vagy.
Imádlak!
Oké, vezethetek.
Oké, szólnom kéne anyának, hogy…
Sietnünk kell.
Oké. Aha. Nem, rendben lesz. És én is.
Köszönöm.
- Jézus! - Csak…
Oké. És te… Hol fogsz…
- Keresd meg! - Oké.
Rendben. Majd megkereslek.
Megkereslek. Köszi!
- Elnézést. Bocsánat! - Scusi!
CITY CENTRAL NEMZETKÖZI REPTÉR
Bocsánat. Elnézést! Bocs.
BELÉPÉS CSAK JEGGYEL
Sofia?
Szia!
Úristen, még itt vagy!
Azt hittem, elmentél.
Nem mehettem el úgy, hogy nem kóstoltam meg a csirkecsíkokat.
A csirkecsíkokat. Jó ötlet.
Figyelj, nem tudom, Spanyolországban mi a divat,
de itt, Amerikában búcsút mondunk, ha elmegyünk.
Igen…
Szerettem volna, de…
de te nagyon… erős ember vagy.
Hú, ezzel még senki nem vádolt.
Tudtad, mit akarsz, ezért…
tiszteletben tartom a kívánságodat.
Nos, akkor ez egy búcsúajándék.
Mi ez?
Ez egy cabernet sauvignon, Sonoma megye öröme és büszkesége.
Igen, hallottam róla.
Ó, igen?
Azt reméltem…
hogy együtt ihatjuk meg.
És így ünnepelünk.
Mármint mit?
Felvettek egy tervezőgrafikai mesterképzésre.
Augusztusban kezdem.
- Sofia, ez csodálatos! - Igen.
- Felicitaciones, mama! - Köszönöm.
- Gondolom, ez gratulációt jelent. - Igen.
Jól megy már a spanyol.
Ami jól jön majd, ha elkezdem az iskolát.
Miért is?
Mert a Design Intézetbe fogok járni…
Madridban.
Várj! Az… Nem, az…
Olyan város nincs Santa Clarában, igaz?
Nem, nem. Csak egy, Españában.
Ez csodálatos, mama!
Köszönöm.
Akkor talán majd megengeded,
hogy meglátogassalak ott.
Azt hiszem, jelentkeznem kell az összes városnéző túrára…
amit a Matias Tours kínál.
Bár ne kellene elmenned!
Hát, most…
nem is mehetek el.
Ki kell próbálnom a csirkecsíkokat ezzel a borral.
Gyere ide!
- Vészhelyzet! - Álljon el!
Nem! Vészhelyzet van.
- Megyek is. Jönnek. - Nem érdekel.
Miért ennyire gonosz?
Hé!
Megtaláltad!
Lekésted a gépedet?
Igen, épphogy.
Olyan boldog vagyok!
- Köszönöm, Vi. - Vi?
Most már Vi vagyok.
Igen, közel kerültünk egymáshoz.
Ajjaj!
- Megvagy! - Igen, menjünk…
Csodálom, hogy túléltétek az utat.
Kinyitnád a csomagtartót?
- Szóval jöhetsz. - Oké.
- Segíthetsz beköltözni. - Oké.
- De… - De mi?
A berendezésről én döntök.
Igen. Hát persze!
- Jó. Azt hittem… - Aha.
- Azt hittem, ez nehezebb lesz. - Nem! Ugyan!
- Buenas noches, hölgyeim! - Hűha! Szia!
Gyere!
Kövess!
- Gyere, mama! - Oké.
- Jöhet egy kis szórakozás? - Viselkedj!
Tessék.
Üdv, srácok!
Helló!
Lainie és Sofia! A kedvenc főzőpárosom.
Megérkeztek a díszvendégek.
Üdv San Juan estéjén!
Gracias.
Nem-nem! Gracias.
Gyorsan tanul, nemde?
- Készen áll Spanyolországra. - Szerintem igen.
- Aha.
Nos, gyertek be! Van jamón.
- Oké. - És van egy kis manchegóm…
- Imádom a manchegót! - Azt hiszem, tudom, mi az.
És maradt egy kis gazpacho…
SALCHICHON PUTTANESCA TÉSZTASALÁTA – OLAJBOGYÓ
Rendben, hozok előételt.
Szerintem oké. Azt hiszem, itt az idő, tío.
- Igen. Itt az idő. - Szerinted mehet?
Drága emberek, figyeljetek!
Igen!
És most…
összeírjuk a jövő évre vonatkozó kívánságainkat,
és elégetjük őket a tűzben.
- Ez ijesztő volt! - Minden évben.
- Miért mondja így? - Mindig ez van. Ez a heppje.
Utálom.
És most a legszebb párunk átugorja a tüzet.
Ez megtisztít minden rossz energiádtól, és új lendületet ad a következő évnek.
Mi? Azt át kell ugranunk?
Bizony!
- Ó, igen! Meg tudod csinálni. - Nem én!
- Nem! Most gyógyult meg a bokám. - De!
- Nem megy. - Ugyan, csak egy kis tűz!
- Nem is olyan nagy. - Hatalmas tűz.
- Vagy… - Használjátok ezt!
Na jó, nagyon vicces.
Utállak titeket! Ettől azért berezeltem.
Oké, azt hiszem, hivatalosan is páros lábbal ugrok a mélybe.
- Ugye, anya? - Add ide!
Miért vagyok ideges?
- Semmi baj! - Oké.
- Mehet. - Háromra!
Egy.
Kettő.
- Három! - Gyerünk!
Bravó!
- Oké, anya. Te jössz. - Én aztán nem!
- Megégek! - Először csinálod.
Használd a zumbaizmaidat!
- Nem… Mi az? - Anya, ne feledd! Újrakezdés!
- Az újrakezdésre! - Gyerünk!
Köszönöm. Mehet?
- Rendben. Kettő! - Egy.
Oké?
Bonjour, ma chère!
Istenem!
Henry?
Szia, Lainie! Örülök, hogy látlak.
Gondoltam, mivel olyan messze leszek, nem kellene egyedül lenned.
Szeretlek, anya.
Istenem, Henry!
Remélem, még nem késő.
Soha nem késő!
Kicsit sem változtál.
Istenem!
Az újrakezdésre!
És az örök boldogságra!
A feliratot fordította: Büki Gabriella