Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Тримай.
Це все тобі, Софіє.
-Що мені з цим… -Не моя проблема.
ПІДПИШИ І ПЕРЕДАЙ НАСТУПНОМУ
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, СОФІЄ
Міс Данем.
О, Софіє. Супер.
Зробиш мені еспресо, поки я не зомліла, дивлячись на ці страхітні логотипи?
Звідки в них руки ростуть?
Тут геть ніякої креативності.
Так, міс… Так, без проблем.
Але спершу я хотіла…
Я подумала, що…
-Що… -Та боже, кажи вже.
Я працюю вашою помічницею вже десь два роки.
Чи трохи більш як два.
І я подумала, що настав час поговорити про те,
що на мені лише дзвінки, перевірки і планування,
і зовсім ніякого дизайну.
Я найняла тебе на роль своєї помічниці, а не протеже.
-Ти мала б це розуміти при влаштуванні. -Так. Так, я розуміла.
Я просто подумала, що мені щось випаде, якщо покажу, яка я відповідальна.
У нас повно людей з дипломом магістра,
що чекають свого зіркового часу.
Тож навряд чи щось випаде комусь із моїх помічників.
Ясно, добре.
То які мої подальші кроки?
О люба.
Я зроблю тобі послугу.
Дякую. Ого. Це так мило з вашого…
Я відпущу тебе.
Вибачте, що?
Два роки бути помічницею — занадто довго. Більшість звільняється за пів року.
Скільки тобі?
Завтра буде 30.
Ти надто стара, щоб відповідати на дзвінки.
Можливості для тебе знайдуться,
але не тут.
Я попрошу вас передумати.
-Не думаю, що ви мене… -Вмикай, Бекі.
Так. Я готова.
Вгору.
-Тепер униз. -Гаразд.
Вгору.
Лови день.
Що?
До речі,
дякую всім за привітання.
Що з нею?
Зої, негайно сідай.
Раз, два…
Дякую. Хочеш соку?
-Ні. -Це ж яблучний сік. Твій улюблений.
Він несмачний.
Ну, вчора він тобі подобався.
Через твої капризи, як приїдемо додому, підеш спати.
Ні. Я їду в інше місце.
І куди ж, якщо не секрет?
Ричарде, ти вдома?
Софіє?
Привіт. Не повіриш, я звільнилася з роботи.
Дали мені підписати мою ж листівку.
Ричарде.
Любий, все гаразд?
Привіт.
Привіт, крихітко.
Ти спав?
Ні, я просто…
Ні, це не…
Що відбувається?
І чому тут дві канапки?
А, я…
Я не міг вирішити, яку хочу,
тож купив дві.
Це цуцик там?
Краще б цуцик, Ричарде.
Привіт.
То ти стрибатимеш? Я б подивилася.
-Мабуть, не варто. -Ага.
Крихітко, я…
Я повернуся за годину.
Спровадь свою дівчину і сам зникни.
Та що ж таке! Чорт!
Чорт!
Дідько.
Боже, Софіє, ти як?
Не смій! Не смій спускатися!
Я лише хотів допомогти.
У тебе одна година, козел!
Добре.
-Іди! -Гаразд.
Сьогодні не мій день. Ой не мій.
ДВА ТИЖНІ ПО ТОМУ…
Знаєш, який у мене улюблений час дня? Коли я кажу тобі «доброго ранку».
-Доброго ранку, мамо. -О сонечко. Доброго ранку, люба.
Як моя пташечка сьогодні?
Досі не вилізла з гнізда.
Я приготувала сніданок. У тебе важливий день.
Ні. Не пам'ятаю, щоб мала якісь справи.
Ти вже вдосталь нажурилася.
Приходь на моє заняття із зумби.
Мамо, лікар навряд чи схвалить мої зумбування.
Я сказала дівчатам, що ти прийдеш.
Мамо.
Ні. Не мамкай. Ти прийдеш.
Люба, ми маємо підняти тебе на ноги…
На ногу. На милиці.
Ну ж бо, мила.
-Нове життя не знайде тебе під ковдрою. -Гаразд.
Ти маєш його вхопити.
-Добре. -Вони тебе полюблять.
П'ять, шість, сім і все. Отак!
Два.
Тобто чотири. Шість.
Гаразд. Час дотиків.
Як будете готові, залучайте плечі. Поплескайте себе по спині.
Отак. Ви на це заслуговуєте. Якщо заплутаєтесь, дивіться на Хульєту.
А тепер переходимо до меренге!
Якось так.
Потягніться руками догори, а тепер додолу.
Так, авжеж. До зустрічі.
Я працюю графічною дизайнеркою в місті.
Божечку. В якій компанії?
Гарне питання. Я…
Вона зараз не працює, тож може побути з мамою в Сономі.
-Ти надовго тут? -Поки не знаю.
Мабуть, доки не зможу наступати на ногу,
бо в місті буде важко пересуватися з милицями.
Ти не зчуєшся, як я поставлю її танцювати з тобою зумбу, Хульєто.
Якщо хтось і зможе розворушити тобі зад, то це вона.
Мрія кожної жінки, так?
Вона така мила дівчинка!
Дякую.
Що ж. Треба прийняти душ, перш ніж Алехандро повернеться додому.
У нас свій ритуальчик після зумби.
Я ж маю вивільняти зайву енергію.
Це моя дівчинка.
Бувайте.
Боже.
У неї з Алехандро секс.
Я зрозуміла.
Бач, ти впоралась.
Так. Ваші літні дівчата і хлопці вогонь.
Дякую, що показала моє найближче майбутнє.
Годі тобі.
Дивись.
-Що? -Кулінарний курс.
«Навчись готувати іспанські літні страви в "Ель-Коразоні"».
Обожнюю це місце. Запишись.
Не хочу.
-Але чому? -Бо я вмію готувати.
Що? І що ти готуєш?
Усе: курку, стейк, рибу, рис, локшину, картоплю.
Ні. Це не готування, а розігрівання.
-Ні, готування. -Ні. Готування — це творчість. Це…
Гаразд. Як ти підготовляєш курку?
Як я підготовляю курку?
Я кажу їй, що зараз попече
і кидаю на сковороду.
Я тебе записую.
Мамо, цей курс для пар.
-Хіба я маю зараз пару? -Я можу бути твоєю парою.
Нічого трагічнішого за це навіть уявити не можу.
Не мели дурниць.
Мамо, серйозно, у мене мурахи від ідеї бути з кимось у парі.
Я не хочу готувати і бачити, як голубки, фліртуючи, роблять тапас.
-Прошу, заради мене. -Ні, мамо. Не записуй мене.
-Я серйозно. -Добре.
Доброго ранку.
Доброго ранку, люба.
Мерщій вставай. Сьогодні ми поїдемо в спа.
«ЕЛЬ-КОРАЗОН»
Ну що ж. Приїхали.
Це не спа.
От блін, геть забула. Спа завтра.
Гаразд, тоді що ми…
Мамо, я ж сказала ні.
Прошу, люба, будь ласка.
Я чітко сказала ні.
Лише одне заняття.
Як не сподобається, більше не приїдемо.
Бачиш, у чому я? Це насильство над дітьми.
Тобі 30.
Тоді над дорослими людьми.
Ти все драматизуєш. Просто сходи на одне заняття.
Нікуди я не піду.
О Софіє.
Ідіотство.
-Якщо так кортить, сама йди туди. -Ну все, ходімо.
Йди сама. Я зачекаю тут.
-Цей курс для пар. Мені потрібна пара. -Мамо, я не піду. Ні!
Люба, не вередуй. Підіймай свій зад.
-Сама підіймай! -Виходь!
-Мамо! Не тягни мене. -Не грубіянь.
-Ти мені другу ногу зламаєш. -Виходь з авто.
Перепрошую. Вам потрібна допомога?
Господи боже.
А знаєте, не завадить.
Я не можу витягти доньку з авто.
-У неї болить нога. -Мамо!
Зрозумів. Гаразд. Я допоможу.
-Я можу сама. Тільки… -Усе гаразд.
Вам буде легше. Просто обійміть мене за шию.
-Добре? -Добре.
Гаразд. Готові?
Обережно. Отак.
Тепер ми обережненько підстрибнемо. Отак.
Отак.
-Це, мабуть, ваше? -Як ви здогадалися?
-Дуже вам дякую. -Без проблем.
Я б сама її не витягла.
Не знаю, чому їй було так важко вийти.
Ну, далі ми впораємося.
Радий був помогти.
-Так. Дякую вам. -Ага.
-Даруйте. -Нічого.
-Вибачте. -Ви теж.
Ще раз дякую. Дякую.
-Мамо, я не знаю, куди йти. -Сюди. Ходімо.
Добрий день.
Добрий. Вітаю в «Ель-Коразоні».
Чим можу допомогти? Ви прийшли на заняття?
-На кулінарний курс, так. -Ви ж знаєте, що він для пар?
Так.
Немає кращої пари, ніж мати й донька.
Ясно.
Авжеж! Проходьте, будь ласка.
Добре. Мені вже подобається. Ходімо.
Привіт, вибачте.
А, бачу, прийшла наша остання пара.
Venga. Ось ваше місце.
Дякую.
Ви, мабуть, Лейні та Софія?
Хто є хто?
-Я Лейні. Це моя донька Софія. -Я просто… Привіт.
¡Ay qué monada!
Супер. Так.
-Я сама. -Точно?
-Так, дякую. -Тобі підійде цей стілець, люба?
-Так. Нічого, якщо я сяду? -Ні-ні, прошу.
Надягайте фартухи і будемо починати.
Передусім попросимо пари представитись.
Ви перші. Добре?
Гаразд. Я Керала, це мій чоловік Френк.
Привіт.
Ми тримаємо пансіон на Веств'ю,
і ми записались, аби витягнути з дому наші дупи.
Так і є.
Круто.
Чудово. Молодці. І наступні ви.
Привіт, я Тодд.
Привіт, я Девід.
Ми власники «Сономської Сироварні».
-Люблю ваші сири. -Я теж.
Дякую. Ми сируємо для вас.
Годі, Тодде.
Гаразд.
Ми любимо готувати й хочемо навчитися нових іспанських страв.
Тож ми тут. Ole!
Чудово.
Як щодо вас?
Ми Чед і Бритні. Ми пізнались онлайн.
Усім привіт.
Ми тут, бо кулінарний курс — найромантичніший варіант.
І це нагода зблизитися.
Готування може бути дуже романтичним та інтимним.
Як і смакування.
Добре, тепер ви.
Ми не зустрічаємося. Ні.
Сюрприз.
Ми Лейні та Софія, мати й донька.
Звичайно Софія живе в Сан-Франциско,
та зараз у неї в житті деякі зміни,
тож поки що вона залишається у мене.
І тут я пошкодувала, що не мертва.
Що?
Нам смертей не треба, лише їжа.
Що ж, у нас багато справ.
Як ви знаєте, я Гієрмо, і я теж маю пару.
Моя дружина зайнята, тож зі мною сьогодні небіж,
що приїхав на місяць з Іспанії.
Де Матіас?
Матіасе!
Вибач, tio.
Вибач, я мав дещо забрати з авто.
Матіас… Ой, вибач.
Нічого.
Матіас навчався у видатних шефів Європи.
А тепер навчиться у найкращого.
У дядька Гієрмо.
Радий з усіма познайомитися.
Офіційно.
Привіт.
Ми готуватимемо смачні літні страви
аж до Ночі святого Хуана,
коли відзначається літнє сонцестояння,
найдовший день року.
У цей день друзі та близькі
збираються на пляжах Іспанії й розпалюють вогнища,
щоб привітати прихід літа.
-Як мило. -Як мило.
-Ой. -Не повторюй!
Сьогодні ми навчимося готувати одну з найпопулярніших іспанських страв —
іспанську тортию.
Відому як іспанський омлет.
-Яйце. Дякую, huevos. -Huevos.
Так весело.
Ще б пак, яйця ж.
Розріжте картоплю на четвертинки, а тоді на маленькі трикутники.
-Дивись не поріжся. -Дивись, щоб я тебе не порізала.
Десь такої товщини для кращого смаку.
Як у Софії виходить?
Дуже непогано, насправді.
Як добре, що для нарізання не потрібна нога, так?
Він дуже милий.
І потім, як наріжете картоплю, посипте її трюфельною сіллю.
Керало, просто чудово!
-Дякую. -Це я посипав їх сіллю.
А, ну…
Гей, припини!
Я сказала ні.
Ні.
Це ненадовго.
Збивайте до однорідної консистенції.
Вилийте на них увесь гнів.
Я покажу, що таке омлет.
Схоже, ці яйця тебе чимось розлютили.
У мене просто багато гніву для вивільнення.
Тому я…
-Ясно. Гадаю, це не нашкодить. -Так.
-Годі. Дивись за картоплею. -Що?
Непогано. Молодці.
А зараз найцікавіше.
Берете дошку для тортиї.
Або тарілку чи кришку,
якщо ви не з Іспанії і у вас немає такої дошки,
і накриваєте сковороду.
І потім хутцем усе перегортаєте. Ось так.
Так просто?
-У вас вийде, обіцяю. -Ну гаразд.
-Так! -Добре.
-Так! -І тепер… Ніби непогано.
Я шеф-кухар! Ура!
Що тепер?
Кладете в сковороду і готуєте з другого боку.
Так!
-От блін! -У нас утікач!
-Вибачте.. -Нічого. Все добре.
Отак. Не хвилюйтесь.
-Я перелякалася. -Як нова.
-Добре. Далі ми самі. -Гаразд, прошу.
-Дякую. -Зробіть її круглою.
Матіасе, це проблема?
Ще не все втрачено.
-Ура. -Клас.
Будь привітною.
Я привітна. А от ти перебираєш міру.
Подвійний оберт.
А зараз найприємніше.
Скуштуємо нашу їжу.
Можете додати трохи солі й перцю, якщо хочете.
Ага. Виглядає апетитно.
Я додам трюфельну сіль.
Божечку. Фантастика. Гієрмо, я закохалася.
Ну і прекрасно.
Це ідеальна страва для тапас-вечірок,
без неї просто нікуди.
Що правда, то правда.
Мені подобається.
Непогано.
Ні, смачно. А лук…
-Це насправді… -Трюфельна сіль. Це сіль.
Усе, останній шматок.
-Я задоволена. -Ви ж прийдете за тиждень?
-Так. -Обов'язково.
-Дякую. -Було супер.
-Бувайте. -Бувай. Рада знайомству.
Добраніч.
-Дякую. -Гаразд.
-Бувайте. -Бувай. До зустрічі.
Дякую.
Удома посуд миєте ви.
Але тут посуд миємо ми.
Так, tío?
-Que claro. -Я рада.
Воно і видно.
-Так. -Гей.
-Не треба… -Тримайте. Вас провести до авто?
Ні, ми з мамою впораємось.
Дякую.
Я чекатиму надворі.
Я…
Я допоможу. Ось.
-Не треба, я візьму. -Пусте. Я подам.
Це дрібниці. Мені не важко.
-Дякую. -De nada, ага.
-Хоча б дозволь… -Я сама можу.
Прошу.
Дякую.
Тобі сподобалося заняття?
Чесно?
-Не дуже, ні. -Чому?
Ми цілу годину готували яйця і картоплю.
Так, але то лише основи.
Щоб страва була особливою, треба додати щось своє.
Як-от дядькову трюфельну сіль.
Між нами кажучи, це його секретний інгредієнт.
Між нами кажучи, це досить проста страва.
Майже в усіх старих рецептах використовувалися найпростіші продукти,
бо в ті часи люди не могли дозволити більшого.
То тортия — це не висока кухня?
Ні, це традиційна кухня,
яка багато в чому складніша,
бо вибір продуктів обмежений.
Ну не знаю, як на мене,
в IHOP сніданки значно кращі.
Це висока кухня?
Ні, та своє діло робить.
Приймання їжі — це не діло.
Це одне з найбільших задоволень у житті.
Так, якщо взагалі не єдине.
Що це значить?
Здається, мама кличе.
-Справді? -Так.
-То ти проведеш мене до авто? -Так.
-Чи мені шкутильгати з коробкою в руці? -Ні.
Ви ж прийдете наступного тижня?
-Так, авжеж. -Я…
-Добре. -Обов'язково.
Схоже, що так.
Пообіцяй, що за цей час не будеш їсти
в цьому IHOP, чи як там його.
Не їсти в IHOP?
Так.
Буде важко, але я спробую.
-Дякую. -Гарно вийшло.
-Hasta la próxima, Лейні. -Hasta і вам. Дякую.
-Я можу допомогти, якщо треба. -Я… Гаразд.
-Я відчиню. -Я… Дякую.
Пусте. Обережно. Давай.
-Усе, можеш зачиняти. -Добре.
Hasta luego.
Що?
Знайшов собі подружку?
Я просто провів учениць до авто.
Неймовірно. Ти тут кілька днів,
а вже полонив серце американки.
Мені так не здалося.
-Повір мені. -Я зустрічаюся з Іріною.
-А вона — з тобою і ще половиною Європи. -Ти цього не знаєш.
Це знають усі, хто має інстаграм.
Запроси американку.
Вона мила.
Я робитиму свою роботу, а ти свою.
Papa!
Матіас народився без huevos.
Вівіано, облиш кузена.
Він і так облишений.
У тому-то й річ.
А він приємний, га?
Він іспанець.
А що тут такого?
Іспанці бабії. Це всім відомо.
Ні, мені він здався порядним.
Це тому що іспанці зачаровують своїм акцентом і широкою усмішкою.
Ну, я люблю широкі усмішки.
Давай сьогодні повечеряємо у них в ресторані,
подивимося, чи там він.
Так, давай його переслідувати.
Ні. Він недавно в місті.
-Друг йому не завадить. -То потоваришуй з ним, мамо.
Тобі треба вилізти з дому, люба.
Вилізу. В п'ятницю я вечеряю з Олівією.
Чому ти мені не сказала?
Я мушу казати тобі про свої плани?
Ясно. Я…
Прикольно. Бо ти вирішила піти сьогодні на кулінарний курс
і нічого мені не сказала.
Люба, я просто була рада, що тобі покращало.
Мамо, я ж не душевнохвора.
Ну, ти була душевнохворою.
-Мамо. -Але то в минулому. Ура.
-Ура. -Ура.
Гаразд.
Коли ти вже їх викинеш?
До кінця тижня почну ставати на ногу,
і тоді прощавай, останній Ричардів дарунок.
Боже, я б йому переламала обидві ноги.
Вперед. Я дозволяю.
Чому ти була з ним так довго?
Не знаю.
Він був поряд, і з ним я була в безпеці.
І ми могли повісити в залі фото з випускного.
Огидно.
Знаю. Я просто боялася сама переїжджати в Сан-Франциско.
З ним було легше.
Звучить, як весільна обітниця.
Замовкни. Я знаю.
Коротше. Як ти і твоя сім'я?
У Денніса все добре.
Його недавно підвищили.
-Справді? Чудово. -Так.
-А Елла постійно щебече. -Що вона каже?
Ясна і зубки.
А, ясно. Розумниця.
-Уся в маму. -Це точно.
Знаєш, Денніс дійсно полюбив Еллу.
-На диво. -Ага.
Боже, тобі так пощастило. Він один з небагатьох хороших.
Ніхто з них не хороший, Соф.
Їх треба всіх вчити і перевчати.
-Точно. Перевчати. -І так до нескінченності.
Вітаю, леді. Що вам принести?
-Для початку вип'ємо «Вулкан». -Так.
Ти будеш щось їсти?
У вас є омлет?
Ні, вибачте.
-Серйозно? -Просто цікаво.
Я буду курячі пальчики.
Я теж.
Гарний вибір. Зараз принесу коктейлі.
Дякую.
Хочеш омлет у бар?
Ні, не дуже.
З голови просто не виходить кулінарний курс, котрий я відвідую
з мамою.
Цього тижня ми готували іспанські омлети.
-Ти пішла на курс ради омлету? -Так.
Гаразд, дай вгадаю. Розбиваєш яйця в сковороду.
-Додаєш спеції і готуєш. -Ні. Це найцікавіше.
-Що? -Цей омлет був інший.
Він був суперпростим, однак…
якимось особливим.
І тепер ти постійно думаєш про омлети
Так, щось типу того.
Я чекаю паею, Матіасе.
Майже готово.
Ну?
Гарна?
Дуже гарна.
Дякую.
-Що далі? -Ну, вже час закруглятися, Матіасе.
-На сьогодні досить. -Точно? Я не втомився.
Так. Залишилося кілька столиків.
Ти добре попрацював.
ТАВЕРНА ДУСІ
Гей, міс…
УБИРАЛЬНЯ
Я буду така рада, коли похід в туалет перестане бути справжнім випробуванням.
Вірю.
-Гаразд, куди підемо далі? -Я не можу, мені треба додому.
Що? Ми раз на рік зустрічаємось, а ти вже хочеш злиняти?
Елла просинається ні світ ні зоря, тож краще мені бути тверезою.
Боже, вона така вимоглива.
Перепрошую.
Я зараз.
Тут стільки симпатичних хлопців.
Може, тобі якраз треба знайти нового чоловіка?
О боже, тільки цього мені бракувало!
Чоловіки козли, вони зраджують за кожної нагоди.
Таксі приїхало, маю йти. Нічого?
Ні, усе добре. Моє теж от-от приїде.
Добре. Знаєш, хлопці відстій.
Тобі потрібен справжній мужик.
-Наступного разу ми його знайдемо. -Добре.
Якщо за це літо мені остаточно не розіб'ють серце,
я, можливо, зміню свою думку.
-Discúlpame… -Тобі доведеться потерпіти.
Люблю тебе, бережи себе. Бувай.
Передай Еллі привіт.
Добре.
-Софіє. -Так.
Матіасе.
Привіт. Я тебе не помітила.
Я тут недавно, заскочив випити.
І як тобі?
Не знаю. Я не зміг достукатися до бармена.
Ясно. І що, ти просто здався?
Думаю, так.
Добре. Я навчу тебе бути трохи грубішим,
аби ти міг вижити в Америці.
Ну розказуй, як годують в «Таверні Дусі»?
Смачно. У них найкращі курячі пальчики.
Курка не має пальців.
Стоп, хочеш сказати, в Іспанії немає курячих пальчиків?
Гаразд. І які ж спеції ви додаєте до цих курячих пальчиків?
Усі, що в заправці «ранч».
У ваших курчат є пальці
і їх заправляють на ранчо?
Тепер я чув усе.
Це Америка. Ми повні сюрпризів.
Таксі тут.
Коли ж я навчуся замовляти випивку в Америці?
Я краще поїду.
Так, авжеж. Побачимося на занятті, так?
Так. Ага.
Добре тоді.
-Так. Вибач. -Ой, вибач.
Після тебе. Вибач.
-Дякую. -De nada, querida.
Як це перекладається? De nada значить…
Будь ласка…
люба.
Ясно.
Buenas noches, Софіє.
Buenas noches, любий.
Вибач, бувай.
Ви Софія?
Так.
Знайшла щось?
Ні, тут взагалі не густо.
Мабуть, звільнятися в час,
коли всі випускники шукають роботу, було не найкращим рішенням.
Що це?
Я думаю вступити в магістратуру.
Правильно.
Бо без цього, схоже, ніяк.
Це хороший виш?
Так, він поряд. Це ж добре?
Атож. Я люблю, коли ти поруч, ти ж знаєш.
Ага.
РИЧАРД: «ТИ ЯК?»
Принаймні, коли вона зраджує, ти це бачиш.
Ці фото з її роботи. Вони нічого не значать.
А де вона працює? В будці для поцілунків?
Іди геть.
Матіасе, ти застряг.
Ти маєш відпустити рибу, щоб спіймати скарб.
Вона не риба.
Ні, авжеж ні.
Вона акула!
-Господи. Залиш мене! -Рятуйся хто може!
Звіробій звичайний…
Гей, мамо, де в тебе праска?
-Я попрасую, люба. -Дякую. Що таке?
-Що з тобою? -У мене кольки.
Присядь. Я впораюсь сама.
Боже.
-Усе гаразд? -Так.
-Добре. -Божечку.
Боже, люба, навряд чи я зможу піти з тобою на заняття.
Мамо! Ні, я не піду на курс для пар сама.
-Ми заплатили за нього. -Мамо! Ну і що? Ні.
Ми не помремо без рецепт млинців.
О люба, вибач.
У нас є трюфельна сіль.
Так.
Я тут подумала, може, підеш, побудеш там якийсь час і…
Я піду.
Що?
Так, я піду.
Що? Ти підеш?
Так, мем.
Ми приготували тортию нашим гостям з пансіону.
-Ти приготувала. -Гаразд, я приготувала.
Їм сподобалось.
-Усім привіт. -Привіт!
Привіт.
Де твоя мама?
Вона занедужала,
тож я дошкутильгала сюди сама.
Без милиць?
Так, слава богу. Кістка майже зажила.
Тож все налагоджується. Так.
Ну що, дорогі мої, будемо починати, га?
Бачу, одного кухаря бракує.
Так, вибачте. Вона погано почувається.
Не біда. Це, звісно, погано, але…
Матіасе! З тобою в парі сьогодні буде Матіас.
А не забагато для нього?
Жартую. Жартую, Матіасе.
Він спритний малий, впорається.
Дякую, tío. Дякую.
Що ж, сьогодні ми готуватимемо ґаспачо.
Супер.
Це ідеальна страва на літо,
бо коли жарко і всі пітніють,
дайте людям трохи ґаспачо, і вони одразу збадьоряться.
Секрет ґаспачо
в стиглих помідорах.
-Любий, пальці… Обережно! -Так, я поставив їх фалангами, як він.
Не згубіть насіння. В ньому багато смаку.
-Як… -Що?
Як не згубити насіння?
-Просто ріж швидко і точно. -Гаразд.
Акуратно. Добре?
Чудово. Молодець.
Стільки роботи…
Це не…
Чому ти думаєш, що це робота?
Готувати — це задоволення.
Гадаю, у мене немає кулінарного гена.
Просто немає.
Якого ще гена?
В мені це не закладено.
Ні в кому нічого не закладено, окрім бажання лежати і пхикати.
Ми вчимось усьому, що робимо.
І ти теж навчишся. Вже вчишся.
-Ух ти. -Що?
Я зрозуміла, чому так добре вмію лежати й пхикати.
Я усе життя це практикую.
Я професійна лежебока і плакса.
А тепер ще станеш професійною помідорорізкою.
Не жалійте оливкової олії.
Вона надасть страві вершкового смаку.
А тепер
хересний оцет з пагорбів Іспанії.
Він чудово доповнить смак інгредієнтів.
І пам'ятайте: в ґаспачо бальзамічного оцту бути не повинно.
-Відчуваєш запах? -Отже.
Зараз усе змішаємо. Будемо бруднити руки.
-Хочеш почати? -Ні.
Це в тобі повно гніву.
-Так, просто спитала. -Спробуй.
Давай. Починай.
Не бійся, вони не кусаються
Отак. Чави їх.
Тепер придави. Сильніше.
-Ще? -Так.
У тобі було чимало гніву.
Далі сік треба поставити маринуватися щонайменше на годину,
а краще на цілу ніч.
Так.
Отже, нам залишилось роздрібнити суп, і готово.
А коли ж його варити?
О ні, ґаспачо не варять.
Ні.
Щойно ви роздрібните його до бажаної консистенції, він готовий.
Я от люблю зі шматочками.
Недарма я записалася на курс.
Цим боком. Поворот.
-Хочеш натиснути кнопку? -Так.
Це ми приготували. Уявляєш?
Дякую, що був моїм партнером.
Радий був допомогти.
Упевнена, мамі сподобається.
Пригости її супом і санґрією.
Нізащо. Ні.
Чому?
Вино з коробки, шматочки яблук і 7Up?
-Ні, дякую. -Це не санґрія.
-Санґрія. -Гаразд. Ні.
Ти сядеш і спробуєш.
-Що, зараз? -Авжеж, санґрія ніколи не завадить.
-Ну ж бо. Прошу, сідай. -Ну гаразд.
-Ласкаво просимо. -О, гаразд.
Добре, зачекай.
Я принесу меню.
Гаразд.
А це не курячий пальчик?
-Ні, це крокета. -Точно?
-Вона до санґрії. -Гаразд.
Отже дивись: береш замариновані в бренді з цукром фрукти,
додаєш до них іспанську руеду
і поливаєш зверху ніжною сухою кавою.
Бачиш?
-Готово. -Супер.
Ага.
Тільки не кажи, що весь час стоятимеш.
-О ні. -Бо це…
-Ні-ні, я сяду. -Добре.
Отже, поїхали.
-Спершу скуштуй крокету. -Добре.
А тепер запий санґрією.
-Salud. -Salud.
Дуже смачно.
-От бачиш? -Так.
Коли їжа приготована правильно,
вона може викликати найсенсуальніші відчуття.
Найсенсуальніші?
Так, це як злизувати вершки з цицьок.
То про сексуальність.
-А, вибач. -Я мав на увазі сенсуальність.
У тому сенсі, що залучаються усі п'ять органів чуття.
Вигляд і запах
їжі.
Власне
смак.
І те, як вона відчувається…
у роті.
Насправді залучаються не всі п'ять органів чуття,
бо їжу не можна почути.
Їжу — ні,
однак можна почути радість, сміх і «ммм!».
-Ясно. -Якщо, звісно, їжа смачна.
-Я відчуваю радість. -І так залучаються вуха.
-Salud. -Salud. Так-так, salud.
-То ким ти працюєш, Софіє? -Я?
Вибач.
Я графдизайнерка.
Це хто?
Гаразд. Бачиш цю етикетку?
Хтось подумав:
«О, вставлю-но я сюди сеньориту
дам їй в руки кошик, надягну на неї брилик з квітами
і зроблю її суперщасливою,
ніби збирати садовину — найкрутіша робота у світі.
Це і є графічний дизайн.
Дуже схоже на готування.
-Ні, геть не схоже. -Звісно схоже.
Ви берете інгредієнти, поєднуєте їх,
і разом вони представляють закінчену страву.
Ні, бо в дизайні немає рецептів.
А звідки, по-твоєму, рецепти беруться? Падають з неба?
Авжеж ні.
Люди роками експериментують зі смаками.
Так з'являються витвори мистецтва.
І так ти створюєш картинки.
В твоїх устах це звучить значно романтичніше, ніж є насправді.
На ділі це дуже непроста робота.
-А для тебе все робота? -Якщо мені за неї платять, то так.
Хіба ти не отримуєш задоволення від створення картинок?
Звісно отримую. Просто…
Я все життя так чи сяк намагаюся себе проявити,
бо ніхто не сприймає серйозно жінку,
до того ж молоду і…
Гарну.
Дякую.
Зовнішність теж впливає, так.
А хіба твої картинки не говорять самі за себе?
Не завжди, ні.
Що б ти створила для мене?
-Для тебе? -Так, для мого ресторану.
-Ти маєш ресторан? -Ні. Я ще вчуся.
Але я мрію стати шеф-кухарем і відкрити свій ресторан.
Гаразд.
Для цього мені треба буде значно краще тебе пізнати.
І дізнатися, яку їжу ти подаєш у ресторані,
яку атмосферу хочеш створити.
І таке інше.
І справді непроста робота.
Ні, це була б не робота.
-Радше розвага. -Гаразд.
Papa!
-Матіас роздає найкращу каву. -Гей. Господи боже.
-Por favor, Вівіано. -Ти йому подобаєшся.
-Залиш мені. -Гаразд.
Не чіпляйся до них. Це моя найкраща учениця.
Salud, Софіє.
De nada, querida.
Вибач.
Отже, чи маю я ще щось знати про тебе?
У тебе є дівчина в Іспанії? Чи ти…
Ти питаєш для логотипа?
Просто пізнаю тебе.
А знаєш, я маю кращу ідею.
Tío, гадаю, твоїй найкращій учениці потрібні додаткові заняття.
Вибач, що?
Мамо, я вдома.
Я тут, люба.
Сподіваюся, тобі краще, бо нам треба доїсти ґаспачо.
Привіт.
Я приніс подарунок на день народження.
Я і забув, як тут добре. Гарні часи.
У тебе хороша мама.
Мої батьки, не повіриш,
перетворили мою кімнату на студію йоги.
Якось так.
Крисі закінчує школу…
Просто скажи, навіщо прийшов.
Гаразд. Я…
Мені соромно за те, як я вчинив з тобою. З нами.
Я був егоїстом. Хотів би я повернути все назад.
Це нічого не значило.
-Щось та значило. -Ні. Я її навіть не знав.
Я її більше ніколи не побачу.
Я кажу, що то був сигнал.
Сигнал, що між нами було щось не так. І ти мені нічого не казав.
Це неправда.
Я помилився.
Добре.
І що, мені тобі пробачити?
Просто знай — я усвідомив, що зробив величезну помилку.
І мені дійсно шкода.
Ет.
Ти чого, гарне ж.
Я не ношу кольє. Ніколи.
Він і цього не знає.
Охрініти!
Він думає, ти йому пробачиш?
-Він здавався щирим. -Ні.
Софіє, коли хтось показує своє нутро, вір йому.
Усі помиляються, Ліві.
Тим часом ти знайшла Антоніо Бантатаса.
Він буквально улещує тебе.
Ні, він просто ввічливий. Нічого такого.
Не знаю, якось не віриться.
Він просто іспанець. Флірт у них у крові.
Люба, він нормальний. От побачиш.
Ні. До того ж він скоро повертається в Іспанію.
І що? Ти ж не за коханням женешся.
Ти намагаєшся забути суще зло.
Так.
Так?
Суще зло.
Тримай.
Лів, я втомилася.
Втомилася приймати важливі рішення.
Це які?
Як-от звільнення і переїзд від Ричарда.
-Це важливі рішення. -Чекай. Ти не звільнялася.
Типу.
Типу звільнилася.
Як і типу кинула Ричарда після того, як він тебе зрадив?
Типу того.
Софіє, люба, ти не приймала тих рішень.
Їх прийняли за тебе.
Ти продовжуєш залишатися в цих жахливих обставинах,
а потім втрачаєш частинку себе.
Якщо повернешся до Ричарда, це буде його рішення.
Бо цього хоче він.
Гаразд.
Господи.
Привіт.
-Hola, Софіє. -Привіт.
Ух ти, у тебе дуже гарна сукня.
-Мені подобається. -Дякую.
Матіас тут?
У нього неприємності.
Що сталося?
Останні кілька вечорів він незібраний, і я, здається, знаю чому.
Навіть не уявляю.
Він запоров бенкет.
І що тепер? Його звільнили?
Родичів звільняти не можна. Їх можна лише мучити.
Він сьогодні в обідню зміну.
Звучить не так страшно. А то я вже злякалася.
Не думаю, що папа зупиниться на одній тортурі.
-Софіє. -Привіт.
Buenos dias, ти прийшла поїсти?
Ні, я подумала, ти захочеш провітритися. Я могла б зробити тобі екскурсію
і потім навчити замовляти випивку.
-Було б здорово. -Якщо ти вільний.
Papa!
Матіас відпрацював.
О, моя найкраща учениця.
Добридень.
Ти ж повернеш його голову на місце, так?
Так, я постараюся.
Сідайте. Я зараз.
-Добре. -Дякую.
Зніми це.
Віддай.
Один каталонський крем. Комплімент від нашого шеф-кухаря.
-Ти його приготував? -Заздалегідь, так.
Дуже смачний.
-Так, він не зовсім безрукий. -Гаразд.
-Дякую. -Дякую, Вівіано.
Схоже на крем-брюле.
Ні. Цей крем не схожий на крем-брюле, це крем-брюле схожий на нього.
Тобто?
Ми винайшли рецепт, а французи його вкрали.
Ось. Скуштуй.
Боже, це так delicioso.
Я теж дещо тобі приготувала.
Це лише прототип.
На вигляд…
дуже професійно.
Я просто поєднала різні картинки.
Мені подобається.
А це я?
Твоя версія, так.
Мені доведеться відростити вуса.
Ні, якщо хочеш, ми його поголимо.
Н-ні, я відрощу.
А де твій логотип?
-Мій? -Так, твоєї студії.
У мене його немає.
То ти як швець без взуття.
На жаль, так.
Ти дуже мила.
Як і ти.
Але ж із собою теж треба бути милим.
Так, ти правий.
Ти коли-небудь була в Іспанії?
Ні, і мені соромно. Я майже не виїжджала з Каліфорнії.
А де був твій виш?
-У Сан-Хосе. -У Коста-Риці?
У Санта-Кларі.
-Це далеко? -Ні.
Зовсім ні.
У Мадриді найбільше у світі зібрання витворів мистецтва.
Там є музей Прадо, центр мистецтв королеви Софії.
Є навіть музей Америки.
Овва. Дай вгадаю, там висять картини ковбоїв і Mountain Dew?
Ні, не цієї Америки. Південної Америки.
А, ясно. Здається, я про нього чула.
А в моєму місті є музей Пікассо.
Ти ж знаєш Пікассо?
Ну, щось чула.
А з якого ти міста?
З Барселони.
-Що? -З Барселони.
Чому ти раптом зашепелявив?
Це називається distinción.
В Іспанії він не такий, як в Латинській Америці.
Якщо в Латинській Америці кажуть «ґрасіас»
то в Іспанії ми кажемо «ґрасиас».
Гаразд.
Ясно.
Засідає в голові.
Вибач, не варто було.
Ні, я…
Мені сподобалося. Дуже.
Просто в Іспанії…
У тебе є дівчина.
Ні.
У мене є дехто, кого я вважав своєю дівчиною.
Вона не…
Вона не така мила.
Тоді ти маєш бути милим із собою, так?
Точно.
Ходімо.
Куди?
Ну ж бо. Ходімо.
Рання пташка?
Нічна сова.
Хочеш чаю?
Так.
Здається, тобі вже краще.
Так. Значно.
То що ви робили? Готували ґаспачо?
Ага, можна й так сказати.
Люба. Гієрмо одружений.
Що я накоїла?
Чому ти не сказала?
Я думала, ти знаєш.
О сонечко.
Після всього, ти заслуговуєш на те, щоб трохи розважитися.
-Так, краще, ніж ридати щоночі. -Атож.
Я просто не знаю, що сказати Ричарду.
-Ти не повинна йому щось казати. -Він хоче знову зійтися.
А як же Матіас?
А що? Він їде в Іспанію за 10 днів.
Але ж тобі з ним добре?
Дуже, так.
Матіас не зобов'язаний бути твоїм запасним виходом від Ричарда.
Ти сама маєш створити
цей запасний вихід.
Здається, я розумію, про що ти.
Піду все обміркую.
Дякую тобі.
Не поспішай.
Buenos dias.
О Вівіано, buenos dias.
Нам тебе бракувало того тижня.
-Привіт. Рада бачити. -Hola, Софіє.
Навзаєм. Не очікувала, що ти прийдеш.
-Я вже в нормі. -Так.
Не лише через це. Через нього.
СОФІЯ
Господи боже.
Скільки ти будеш отак заявлятися?
Вибач. Я просто…
Ми влаштовуємо вечірку з нагоди випускного Крисі,
і вона хоче, щоб ти прийшла.
Я подумаю.
Усі цього хочуть. Я теж.
Ричарде, зараз не час і не місце.
Я хочу подивитися, тут начебто весело.
Може, спитаєш спершу дозволу?
-Я спитав. Мені дозволили. -Спитав?
-Гаразд. -Ага.
-Супер. -Супер.
Ві, Віві, Матіас тут?
Так. Усе ще відбуває покарання.
-Що це значить? -Побачиш.
Ну що, дорогі мої, будемо починати, так?
Так.
Сьогодні я маю для вас сюрприз.
Ми готуватимемо одну з найвідоміших іспанських страв.
Паею!
Але спершу пригубимо келих ребухіто.
Ребухіто — це літній охолоджувальний напій.
І…
подаватиме його корінний іспанець
у традиційному святковому одязі.
Матіасе!
Нічого собі.
Божечку!
Сьогодні Матіас буде нашим хотеро.
Він розважатиме нас піснями й танцями.
Я не вмію ні співати, ні танцювати.
Кожен трохи та вміє.
Почуй мене, мій недотепо
І я радо дам тобі
Важливі повчання свої…
-Ні. -Так!
-Нізащо. -Так!
Супер!
Почуй мене, моя недотепо
І я радо дам тобі
Важливі повчання свої…
Матіасе?
-Матіасе! -Hola, Іріно.
Я Вівіана, кузина Матіаса.
Привіт.
Іріна?
Ну, хоч хтось тут вихований.
-Привіт. -Не знав, що ти приїдеш.
Ну, так сюрпризи й робляться, хіба ні?
Ну…
Привіт.
Це так в Америці готують?
Ні, це для…
Для курсу, який проводить дядько.
Для дурних американчиків.
-Привіт! -Ну все.
Ти, мабуть, втомилася з дороги, тож не будемо їм заважати.
Ходімо. Все.
Гарного дня. Іріна йде.
Гаразд, народ!
Ніч святого Хуана ніхто скасовував, так?
Повертаємося до паеї, так?
Я дам вам пару хвилин, добре?
-Привіт. -Привіт.
Я не очікував, що Іріна прилетить сюди.
Так, я зрозуміла.
Може, вона все ж таки дбає про тебе.
Ні. Вона просто любить бути в центрі уваги.
Гадаю, вона злякалася, що я зможу прожити без неї.
Я теж не очікувала побачити Ричарда.
Я здогадувався, що це він.
Він не знає, коли варто зупинитись…
А я знаю.
Софіє, я не хочу, щоб це…
Я не буду руйнувати Іріні життя…
як коханка Ричарда зруйнувала моє.
-Я не можу так вчинити. -Ні, вона…
Вона побуде тут трохи і поїде кудись.
-Я не… -І ти теж поїдеш.
Ми чудово провели час.
Дійсно чудово.
Ми тільки почали.
Я маю бути милою із собою.
Я маю захистити своє серце.
Adios, Матіасе.
Може, час відступити, Матаясе?
Здається мені, вона починає розуміти, хто ти такий.
Ага, і…
хто ж я?
Давай чесно, вона тебе не хвилює.
Я все розумію. Ти хочеш з кимось переспати
і потім просто звалити в Іспанію.
-А тебе Софія хвилює? -Так, я з нею ще зі школи.
Час од часу.
Ми з'їхалися, тож…
І ти зрадив її.
Це була помилка. Вона знає, що вона моя.
Не думаю, що вона чиясь.
Не моя.
-І точно не твоя. -Ти її не знаєш. А я знаю.
Супер. Тоді ти знаєш, що вона не любить кольє.
Усі люблять кольє.
Зрозумів?
Так.
Яка тобі більше подобається?
Оця.
-Може, розфарбуємо її? -Боже.
У тебе є червоний або помаранчевий?
Господи.
-Ого. -Так.
Вона немов супермодель.
Знаю. Скажи?
Може, у неї булімія?
Припини. Це не смішно.
-Я… -Скажи: «Мамо, не балуйся».
Я про те, що вона неідеальна. Вона просто…
гарна.
Так, і вона тут.
Так, невчасно.
Ага.
А взагалі — річ не в тобі.
Ти спробувала, і воно окупилося.
Так, окупилося на одну ніч.
-Лише на одну. -То що? Це початок.
Так.
Ну що, з'їмо маля?
-З'їмо! -З'їмо!
Яка ж ти смачна! Ням-ням! З'їла.
Вона любить коал.
Маленькі кроки.
Га?
Іноді треба радіти навіть маленьким крокам.
ХУДОЖНЯ АКАДЕМІЯ
ВАС ПРИЙНЯТО
-Поставила? -Так. Краса.
Бачиш? Ось це готування.
Та ми прямо найкраща пара курсу.
-Шкода тут нема Матіаса, щоб усе прибрати. -О так.
Я хотіла спитати,
чи була б ти проти, якби я вступила до вишу
за межами Каліфорнії?
Авжеж ні. Вступай.
-Точно? -Так.
Ти впораєшся одна?
Так. Ти про що? Авжеж, люба. Не кажи дурниць.
Добре. Просто ми ще ніколи не жили так далеко одна від одної, тож…
Люба, ти хвилюєшся за мене чи за себе?
Думаю, за обох.
О сонечко. Я завжди мріяла, щоб ти могла розправити крила
і полетіти так далеко, як тільки зможеш.
Я не пропаду. Обіцяю.
Добре.
Gracias, mama.
De nada.
-Майже без акценту. -Справді?
-Так. -De nada. Не знаю.
ТАНЦЮВАЛЬНА АЕРОБІКА
Ти виглядаєш щасливішою.
Так. Мені вже значно краще. Дякую.
Кохання творить чудеса.
Хульєто.
Що ти про мене розповіла, мамо?
Я розумію, коли хтось закоханий.
І Матіас чудовий хлопчик.
Ви знаєте Матіаса?
Він мій онук.
Я тільки візьму сумку, і…
-Так. -Готова?
Бувайте.
-Заїдьмо по дорозі повечеряти. -Мамо, стій.
Матіас — онук Хульєти?
Уявляєш?
Уявляю.
«Ой, ходімо на кулінарний курс».
«Ой, який милий викладач».
-«Ой, я не зможу піти на заняття». -Не гнівайся.
Не треба лізти в моє особисте життя.
-Я не лізла, люба. -Лізла.
-Ні, не лізла. -Годі, це вже занадто.
Ні, люба. Я не…
Ну гаразд, лізла.
-Еге. -Але трошки, ясно?
У мене теж був свій Матіас.
Що?
-Ага. -Коли?
Десь тоді, коли я зустріла твого батька.
Його звали Генрі, уяви собі.
Твого Матіаса звали Генрі.
Так. І ми з Генрі…
Ми закохалися по самі вуха, але мої батьки його забракували.
Чому?
Генрі хотів подорожувати.
Він скрізь шукав пригод і жив одним днем.
Він просто не відповідав вимогам моїх батьків.
А твій тато був надійний.
Царство йому небесне.
-І ти вибрала надійність. -Так.
Я часто думаю, яким було б моє життя,
якби я послухала серце, а не розум.
Я не знала.
Ну, в 30 років усього знати не можна.
-Але… -Так.
Знаєш,
у житті не варто пливти за течією, треба…
Треба стрибати двома ногами, навіть якщо не знаєш, де приземлишся.
Так.
Хай там як, а я дуже рада, що ти вибрала надійність.
Справді?
Так, бо інакше мене б не було.
Ні, люба.
Тобі судилося з'явитися в моєму житті, тож, упевнена,
так чи інак ти б знайшла шлях до мене.
Ти права.
Розкажи про цього Генрі.
Так, ми вам сказали приготувати різні види коки,
але для Ночі святого Хуана ми заготовили…
Ля Кока де Сан Жуан.
Ти таке любиш.
Відсвяткуймо!
-Так! -Так!
-Смачно! -Bueno?
Дуже смачно. Так.
Дякую.
-На здоров'я. -Привіт. Де Матіас?
Ходи зі мною.
Гаразд. Мамо, я ненадовго.
Добре, люба. Іди.
-Що? -Ми скучимо.
Я теж, але у вас була Іріна.
Ох, Іріна! То був кошмар.
Усі мали їй догоджати й…
Боже, співчуваю.
Ну, вона і Матіас більше не пара.
Справді?
Він їй заявив, що більше не її цуцик.
А вона що?
Ти бачила, як кабан пожирає ящірку?
Не доводилося, ні.
-А я бачила. -О ні.
Він сказав, що завдяки тобі йому відкрилися на неї очі.
Завдяки мені, га?
І особисто я дуже тобі за це вдячна.
А де він?
Він сьогодні летить у Барселону.
Я гадала, він залишиться на вихідні.
Він узяв інший рейс, аби мати час освоїтися на новій роботі.
Ясно. Гадаєш, я ще можу його застати?
-Можемо спробувати. -Так.
Треба спробувати! Куди? Добре.
Перевірмо спершу його кімнату. Ні? Так, його кімнату.
-Їдьмо на летовище. -Ві, ти не зобов'язана.
Авжеж зобов'язана. Ти членкиня сім'ї.
Обожнюю тебе.
Гаразд, я поведу.
Добре, я тільки попереджу маму…
Немає часу.
Гаразд. Вона переживе. Я переживу.
Дякую.
-Боже! -Просто…
Добре. А ти… Де ти…
-Іди! -Добре.
Гаразд. Я тебе відшукаю.
Я тебе знайду. Дякую!
-Пробачте! -Даруйте!
ЦЕНТРАЛЬНИЙ МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ
Даруйте. Перепрошую. Вибачте.
ЛИШЕ ДЛЯ ПАСАЖИРІВ
Софія?
Привіт.
Боже, ти ще тут.
Я думала, ти полетів.
Я не міг полетіти, не скуштувавши курячих пальчиків.
Курячих пальчиків.
Молодець.
Не знаю, як в Іспанії, але в Америці ми прощаємося перед тим, як поїхати.
Так…
Я хотів, але
ти дуже сильна особистість.
У цьому мене ще не звинувачували.
Ти знала, чого хотіла,
тож я вирішив не перечити.
Ну, значить це прощальний подарунок.
Що це?
Це каберне совіньйон, гордість сономського округу.
Так, я чув про нього.
Справді?
Я сподівалася,
що ми вип'ємо його разом.
Щоб відзначити.
Відзначити що?
Мене взяли в магістратуру з графічного дизайну.
Початок у серпні.
-Софіє, це прекрасно! -Так.
-Felicidades, mama. -Дякую.
Гадаю, це означає «вітаю»?
Так.
Моя іспанська стає краще.
Вона знадобиться, коли почнеться навчання.
Чому це?
Тому що я буду в Інституті дизайну
в Мадриді.
Стривай. Ні. Ти ж не…
Ти ж не про якийсь Мадрид в Санта-Кларі?
Ні. Я про той, що в España.
Це чудово, mama.
Дякую.
Може, ти дозволиш мені
іноді тебе там навідувати.
Думаю, мені доведеться записатися на всі Матіасові тури,
наявні в «Турагентстві Матіаса».
Шкода, що ти їдеш.
Я не можу…
поїхати зараз.
Я маю спробувати комбінацію курячих пальчиків і цього вина.
Іди сюди.
-У нас НС. -Посуньте авто.
Ні!
У нас НС. Вони вже скоро.
Байдуже. Геть!
Чому ви такий злий?
Гей!
Ти знайшла його!
Ти запізнився на рейс?
Так, майже.
-Я дуже рада! Божечку! -Дякую, Ві.
-Ві? -Ага, тепер я Ві.
Так, ми дуже зблизились.
О боже.
-Ми його застали! -Так, і навіть авто не розбили.
-Я вмію водити. -Відкриєш багажник?
-Можеш приїхати. -Добре.
-Допоможеш переїхати. -Добре.
-Але… -Що?
Я вирішу, що буде у квартирі.
Так. Звісно.
Супер. Я думала, буде складніше.
Та ні.
-Buenas noches, леді. -Ого. Привіт.
Прошу.
За мною.
-Ходімо, мамо. -Гаразд.
-Готові веселитися? -Завжди готові.
Сюди.
Ласкаво просимо.
Привіт.
Лейні та Софія. Моя улюблена шеф-пара.
Особливі гості прибули.
Вітаємо в Ночі святого Хуана!
-«Ґрасіас». -«Ґрасіас».
Ні. Правильно «ґрасиас».
Вона швидко вчиться.
-Готова до Іспанії, querida? -Думаю, так.
-Ага.
Ну, проходьте. Я маю хамон.
-Добре. -І ще трохи манчего.
-Обожнюю манчего! -Гадаю, я знаю, що це значить.
І ще лишилося ґаспачо…
САЛЬЧИЧОН — ПАСТА ПУТАНЕСКА — ОЛИВКИ
Гаразд, піду по закуски.
-Нічого страшного. -Думаю, вже пора, tío.
-Так, пора. -Будемо починати?
Дорогі мої, хвилинку уваги!
Так.
Зараз
ми запишемо наші бажання на наступний рік
і спалимо їх у вогнищі.
-Це було лячно. -І так щороку.
-Нащо він це? -Він завжди так.
-Це його фішка. -Жахливо.
І потім наша почесна пара через нього перестрибне.
Воно очистить вас від поганої енергії.
-І принесе щастя в новому році. -Нам треба його перестрибнути?
Аякже.
-Так. Нічого. Ти зможеш. -Ні, нізащо.
-Ні. Я тільки ногу вилікувала. -Зможеш.
-Я не зможу. -Воно маленьке.
-Це просто багаттячко. -Воно величезне. Ні!
А як щодо цього?
Ясно. Дуже смішно.
Ненавиджу вас. Ви мене налякали.
-Добре. -Так.
Схоже, я зараз офіційно стрибну двома ногами.
-Так, мамо? -Дай мені.
Я чомусь нервуюся.
-Не бійся. -Добре.
-Гаразд. -На три.
Один.
Два.
-Три. -Нумо!
-Мамо, тепер ти. -Ні, я не можу.
-Я обпечуся! -Ви маєте спробувати.
Так, мамо. Розімни свої зумба-м'язи.
-Не можу. -Мамо. Пам'ятай про нові починання.
-Ну гаразд. -Уперед.
Дякую. Готові?
-Добре. -Один, два!
Бачиш?
Bonjour, ma chère.
Боже мій.
Це Генрі?
Привіт, Лейні. Радий тебе бачити.
Я подумала, оскільки я буду далеко,
тобі знадобиться пара.
Люблю тебе, мамо.
Боже, Генрі.
Сподіваюся, ще не пізно.
Ніколи не пізно.
Tu n'as pas changé.
Боже.
За нові починання.
І щасливі кінці.
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус