Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nu skal jeg fortælle jer om stedet her…
der ikke engang fandtes for ti år siden.
Det opstod ikke af genialitet
eller af erfaring…
det var… frihed.
Satte vi ikke rammer i?
Nej, vi satte ikke rammer i, der var bare en tom kasse.
Så bierne kan bare gøre, hvad de har lyst til?
Ja.
At lade naturen…
-Hold da op! -Nå da!
De har virkelig improviseret.
Det er kunst.
…vise os en bedre måde.
Det er ikke bare en måde at drive landbrug på.
Det er en måde at se på.
Det var lige netop sådan…
JOHN OG MOLLY CHESTER
…min kone, Molly, og jeg genopbyggede gården over det sidste årti.
Og det hele begyndte… med en drøm.
TILBAGE TIL DEN STØRSTE LILLE GÅRD
-Æbleplantagen kan være her. -Ja.
Og vi skal bruge forskellige slags kyllinger.
-Vi må finde et sted til cherimoya. -Ja.
-Og derovre så jeg et perfekt sted
-til en have. -Jaså.
Gad vide, om vi kan dyrke bananer?
Du godeste!
Hernede har vi vild fennikel i blomst…
Da Molly og jeg ankom til den her gamle,
industrielle citronfarm, havde vi store planer.
En slange!
Du godeste, hvor blev jeg bange!
Og nu er skoen tæt på slangen…
Og ingen erfaringer med landbrug.
…og det er lidt af et problem.
Hvorfor er du så led?
Så er vi her.
MOORPARK, CALIFORNIEN
Apricot Lane Farms.
Vi ville dyrke den lækreste mad…
men på en måde, der restaurerede jorden,
mens vi arbejdede i harmoni med naturen.
Men vores jord virkede gold.
Det er det her, vi kæmper imod.
Den går ikke i stykker.
Planterne var også døde.
Se, Molly, et bistade.
De er allesammen døde.
For at genoplive økosystemet på vores jord
måtte vi genskabe mest mulig biodiversitet.
Det er variationen af levende organismer,
der genopbygger livet.
Du godeste!
Vi anskaffede alle mulige dyr, man kender fra børnebøger.
SMÅKYLLINGER
Hundrede andebabyer.
Deres bæ var vores guld.
Vores dyr og komposten
og tilføjelsen af bunddækkeplanter
tjener alle samme formål.
At vække mulden til live igen
og fylde den med vigtige mikroorganismer.
Vi gendannede endda de naturlige leveområder
for at få gavnlige, vilde dyr til at vende tilbage.
Efter fem år havde vi skabt en af de farme med størst diversitet
i det sydlige Californien,
og vi dyrkede over 160 forskellige afgrøder.
Men det vigtigste tegn på, at vi havde lavet noget særligt,
var selve jordbunden.
Kvaliteten af den mad, vi spiser, afhænger af mulden, den gror i.
Eller som dyrene opdrættes på.
Det ligner stære.
Ja, det synes jeg også.
Jeg får det til at lyde nemt, men det var det ikke.
Fuglene angreb vores frugtplantage.
Vi mistede næsten 70 procent af frugten.
Du godeste.
Sneglene dækkede vores træer.
-Vi kan ikke bruge sneglegift. -Niks.
Vores ænder forurenede dammen.
Prærieulve dræbte vores kyllinger.
Vi mangler omkring 230 fugle.
Jordegern plyndrede frugthaven.
Har du aldrig set noget så slemt før?
Aldrig.
Jordegernene slår træerne ihjel.
Og glem ikke rekordlange tørker,
stærke vinde og brande.
John, pas på elkablet. Forsigtig.
Vi må af sted, John.
-Jeg vil have mit legetøj! -Det går nok.
Men så skete der noget.
Løsninger på vores problemer begyndte at dukke op
i den diversitet, vi havde skabt.
Høgene vendte tilbage og jagede stærene væk.
Vagthunde beskyttede kyllingerne…
og det fik prærieulvene til at fokusere på et af vores andre problemer…
jordegernene.
Og det, de ikke spiste,
tog uglerne, høgene, væslerne, grævlingerne og slangerne.
Og med hensyn til snegleproblemet…
På bare én sæson
spiste vores ænder over 96.000 snegle,
som de omdannede til kvælstofrig andebæ,
der gødede vores træer og bunddækkeplanterne…
som vi lod vores får græsse på.
Det gav jorden endnu et lag gødning til at restaurere mulden.
Og selv når vi kigger tilbage den dag i dag,
er det svært at forstå transformationen af jorden,
medmindre man selv har set den.
Hej, velkommen til Apricot Lane Farms.
APRICOT LANE FARMS RUNDVISNING 2021
-Hvem har rejst længst? -Hong Kong.
-Hong Kong? -Indien.
-Kina.
-Texas. -Texas.
-Det er nærmest et andet land. -Ja, det er.
Nu står vi lige midt i frugtkurven.
Der er mandariner til venstre,
og de her er en række forskellige appelsiner.
Og jeg tror, det er vigtigt at huske, at alt det, I ser herude,
er kommet fra det arbejde, vi har lagt i at genopbygge mulden.
Når man fokuserer på mulden,
dyrker man mad på en måde, der maksimerer næringsstofindholdet.
Så det bliver faktisk den lækreste mad, man kan spise.
Nu da gården har eksisteret i ti år,
har I så oplevet overraskelser eller ting, I ikke havde ventet,
efter I nåede det punkt?
En af de sværeste ting, vi står over for lige nu,
er det, at vi har en masse favoritdyr, der er aldrende,
og Mo siger, han ikke er et af dem.
Og vi skal finde ud af, hvad vi skal gøre med nogen af dem.
Selvom vi opdrætter dyr til føde, er de også nogen af familiens favoritter.
Giv slip, Mo.
Overvejer I at filme igen?
John er faktisk aldrig holdt op med at filme.
En af favoritterne på farmen er grisemoren Emma,
der har taget sig en pause…
med lidt for meget tid til overs.
I en alder af syv år er hun hverken for gammel eller for ung.
Men der er ingen tvivl om, at det var en velfortjent ferie,
når man tænker på hendes legendariske fortid.
-Er der smågrise? -Ja, der er allerede otte.
Hvor mange tror du, hun får?
Man siger som regel otte til ti stykker.
Hun var vores første gris.
Godt gået, Emma.
Ni!
Og Emma…
Vent, er der 11?
…blev snart det mest produktive dyr,
på gården nogensinde.
Du godeste! 17 smågrise!
Det er så hyggeligt. Jeg elsker vores liv.
Du godeste.
Har du vasket hænder, John?
Hold da op!
Ikke alene producerede hun et af de største kuld…
men derudover…
Efternøleren.
…en af de mindste smågrise.
Vi kalder hende "Tommeliden."
-Hun er så lille som en tommelfinger. -Du godeste…
En 200 kg gris, der trives og tålmodigt navigerer
i et hav af smågrise.
Ti fodringer hver dag.
Hun lærte dem at finde mad og et sted at sove.
Men hun har altid haft gode grænser.
Og smågrisene vidste, hvornår de skulle flytte sig.
Men efter seks kuld kan enhver have brug for en pause.
Nu er der gået over et år.
Og heromkring lægger man mærke til den slags ferier.
Der er en uskreven regel i landbrug.
Alt på gården skal tjene gården
og spille en rolle, ellers må det ud.
Det er for at beskytte landmandens og gårdens evne til at overleve.
Nu er det tid…
til at avle på vores legendariske gris igen.
Hun spiser vist for 20.
Om præcis tre måneder, tre uger og tre dage
får Emma endnu en chance for at være mor.
Grise er meget punktlige.
Jeg ved, hvor han skal hen.
Vi stiller ikke samme produktivitetskrav
til alle dyr på gården.
Man kan vel sige, den her lille fyrs rolle
er at udføre en slags kvalitetskontrol.
Kumquat. Kumquat.
Der kommer Whiskers.
Kan du lide den?
-Hvad har du der, kammerat? -En fersken.
Måske ikke et æble. Måske en fersken.
Godt, ikke for mange.
Den er moden, når den er rød.
Vi har ikke fået profit på en specifik frugt endnu.
Jeg spiser blåbær.
Du, Beaudie, hvor mange har du spist?
Jeg har spist… en.
Og her er en.
Beaudie.
Beaudie, hvor mange har du spist?
Jeg tror omkring… ti?
Og jo mere tiden går, jo mere pålidelig bliver han…
Tag nogle æg til mor, ikke?
Jo, jeg har tre.
…ikke mindre.
Kun fem?
Det var ikke just 17 smågrise.
I det mindste kan vi regne med Emmas evner som mor.
De to andre babyer er meget stærkere.
Moren afviste den.
Ikke alle mødre kan klare fem…
og nogle kan ikke engang klare én.
John, du må hellere tjekke lammet her senere.
Modtaget. Det bliver efter Emma.
Emma.
Åh nej.
Jeg har aldrig set hende ligge på dem sådan her.
Så har hun tre tilbage.
Normalt rejser hun sig straks, hvis hun kommer til at lægge sig på en.
Måske er hun ved at blive døv.
Jeg vil gøre rent under brædderne, så hun ikke knuser flere babyer.
Det er en god ide, især derovre.
Tror du, der nok plads til, at en smågris kan undslippe?
Ja.
Vi har ikke tid til at opdrætte dem. Det må hun gøre.
Det er for dybt.
Leonard!
Åh nej.
Hvad er der sket, Emma?
Jeg løber op til laden og ordner det.
Vil du have hjælp med opgaven?
Hvordan har du lært at gøre det?
Der er ingen, der kan se dig, er der nogen, som kan hjælpe dig?
YouTube.
-Du klarer den. -Nej. Molly og Hannah
er hos kyllingerne.
Så længe John holder…
Hov. Det skal nok gå.
Jeg måtte skynde mig derover, for det ville begynde at regne.
Beklager, makker.
Du klarer det fint.
Kan du gå?
Du skal kunne komme væk fra din mor.
Du kan godt, makker.
Jeg leder efter det lam, der har problemer.
Er han stadig heroppe?
Ja, der burde han være.
Hej lillemor.
Hvor er din unge henne?
Nå, jeg har fundet ham.
Jeg har fundet ham. Han klarer sig ikke så godt.
Men vi får lidt råmælk i ham, så burde det hjælpe.
Så ved du, hvor jeg er i aften.
God mandag morgen.
Vi får lette byger her til morgen, og så kommer der
mere vedvarende regn i eftermiddag.
Det bliver meget køligere end i går,
op til 15 grader…
Bare hold ud, lille ven.
Kom så, Blue. Lad os komme i gang.
Vores liv er blevet til lidt af et cirkus.
Og alligevel fungerer det.
For alting her giver os noget tilbage.
Hvad laver I på mit kontor?
Det gælder også den seneste tilføjelse til familien.
Du må ikke gøre ham fortræd, Blue.
Hvad har du gjort?
Se, hvor kær den er… Nej, Blue. Nej!
Først troede vi ikke, at vores hund, Blue, ville bidrage med meget
til selve landbruget…
men så fandt Blue et andet skadedyr.
Stop, Blue! Blue!
Blue…
den store kaninjæger.
Jeg gik ud og ledte efter lammet, men han var her ikke.
Så kiggede jeg ovre bag toilettet…
og så stod han og tissede
meget tæt på det rigtige sted.
Tror du, at du kan gøre det, Blue?
-Vi prøver lige at… -Jep.
…vrikke den frem og tilbage.
Så det bliver sidelæns, indtil den er på plads.
Jep, kom tættere på, så han kan… Og vip den. Sådan.
Hej Emma.
Nå, hvor er Buster henne?
Nej.
Ikke ham.
Kom så, Buster.
Leonard kalder John.
Det er jeg ked af, Buster.
Kom ind.
Er du færdig med Emma?
Hver beslutning bliver sværere og sværere på grund af…
Jeg ved godt, hvad du kan lide.
…at vi tillader os selv at holde af disse væsner.
Hvad hedder du?
Du ser ud til at have mohawk-frisure, så jeg kalder dig "Mo."
Det her kalder vi frugtkurven.
Det der er græs.
Hallo.
Kom så.
Godt, Mo. Er du klar til det her?
Tror du, han får nogen venner?
Det håber jeg. Vi får se.
Og hvad Emma angår, og spørgsmålet om, hvornår en so er for gammel til at avle…
En klog, gammel landmand fortalte mig:
"Man ved det, når man ved det."
Tja, nu ved vi det.
Trods usikkerheden er det nogle gange nok
bare at sørge for at være der.
Må jeg spørge, hvorfor I ser lyst på fremtiden?
Vi fandt dette stykke jord,
og det havde været overdyrket i 45 år.
Og på cirka otte år
genopbyggede vi det til noget, der var bedre, end det var
selv for 45 år siden.
Den overlevelseskraft, der findes i naturen,
giver mig en masse håb, for den venter bare på,
at vi frigiver dens fulde potentiale.
Så længe vi bliver ved med at være her,
vil vores lille verden afsløre flere af dens hemmeligheder hver dag.
Kom væk fra den!
Pas på!
Og selvom vores gård måske aldrig kommer i fuldkommen harmoni,
emmer den af uendelige muligheder.
Vores planets økosystem fungerer på samme måde.
Åh nej, nu løber Blue.
Vent lidt, Blue!
Tekster af: Bent Holshagen Hemmingsen