Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jag ska berätta om ett ställe…
som inte ens existerade för tio år sen.
Det som skapade stället, var inte skicklighet
eller erfarenhet…
det var frihet.
Ja, vi satte inte i ramen. Det var bara en tom låda.
Så bina kan i princip göra vad de vill?
Ja.
För att låta naturen…
-Jösses! -Jösses!
De har verkligen gjort sin egen form.
Det är ett konstverk.
…visa oss ett bättre sätt.
Det är inte bara ett sätt att bruka jorden.
Det är ett synsätt.
Det var precis så…
JOHN OCH MOLLY CHESTER
…min fru Molly och jag byggde om den här bondgården under det senaste årtiondet.
Och allt började… med en dröm.
TILLBAKA TILL VÅRAN LILLA BONDGÅRD
-Äppelodlingen kan ligga här. -Ja.
Vi behöver en mängd olika höns.
Vi måste hitta ett ställe för kirimojaträd.
-Ja. -Och där borta såg jag ett perfekt ställe
för en trädgård.
Jag undrar om vi kan odla bananer.
Herregud!
Här finns lite vild fänkål som blommar.
När Molly och jag kom till det som då var en gammal
industriell citronodling, hade vi stora idéer.
Orm!
Jösses! Den skrämde mig.
Nu är skon nära ormen…
Och ingen tidigare jordbrukserfarenhet.
…vilket är lite av ett problem.
Varför är du så elak?
Nu är vi här.
MOORPARK I KALIFORNIEN
Bondgården Apricot Lane.
Vi ville odla den mest välsmakande maten…
men göra det på ett sätt som förnyar marken
och samtidigt arbeta i harmoni med naturen.
Men vår jord verkade död.
Det här kämpar vi mot.
Den går inte sönder.
Och växterna också.
Titta, Molly! Det är en bikupa.
De är döda.
För att återuppväcka ekosystemet på vår mark,
måste vi skapa så stor biologisk mångfald som möjligt.
Det är mångfalden av levande organismer…
som återuppbygger liv.
Milda makter!
Vi skaffade alla djur som man kan hitta i en barnbok.
FÅGELUNGAR
Etthundra ankungar.
Deras bajs är vårt guld.
Djuren och komposteringen…
samt täckgrödorna…
har alla samma syfte.
Att väcka vår jord till liv igen…
och genomsyra den med viktiga mikroorganismer.
Vi återskapade till och med naturliga miljöer
för att uppmuntra att nyttiga vilda djur återvände.
Efter fem år hade vi skapat en av de bondgårdar med mest mångfald
i södra Kalifornien…
där vi odlar över 160 olika grödor.
Men det största tecknet på att vi hade gjort nåt speciellt…
var jorden.
Kvaliteten på maten som vi äter börjar med jorden den odlades i.
Eller till och med föddes upp på.
Det ser ut som starar.
Ja, det tror jag också.
Jag får det att låta enkelt, men det var det inte.
Fåglarna angrep våra fruktträdgårdar.
Vi förlorade nästan 70 procent av frukten.
Jösses!
Sniglar täckte våra träd.
-Vi kan inte lägga ut gift. -Nej.
Våra ankor förorenade vår damm.
Prärievargar dödade våra höns.
Vi saknar 230 fåglar.
Kindpåsråttor tog över våra fruktträdgårdar.
Har du aldrig sett nåt värre?
Aldrig.
Kindpåsråttorna tar död på träden.
Och vem kan glömma rekordtorkan,
blåsten och bränderna?
Det är en elkabel, var försiktig!
Vi åker härifrån, John.
-Jag vill ha mina leksaker. -Seså.
Men sen hände nåt.
Lösningarna på våra problem började dyka upp
inom mångfalden som vi hade skapat.
Hökar återvände för att jaga bort stararna.
Vakthundar skyddade hönsen…
vilket hjälpte präriehundarna att rikta in sig på ett annat problem vi hade…
kindpåsråttor.
Och det de inte åt…
åt tornugglor, hökar, vesslor, grävlingar och snokar upp.
Och det där snigelproblemet…
Under bara en säsong
åt våra ankor upp över 96 000 sniglar…
och förvandlade sniglarna till kväverikt ankbajs…
som göder våra träd och våra täckgrödor…
som vi sen lät våra får beta.
Det tillförde då ännu ett lager bördighet för att återuppliva vår jord.
Och än i dag när vi blickar tillbaka,
så är det svårt att tro förvandlingen marken har genomgått
om man inte ser det med egna ögon.
Hej, allesamman! Välkomna till Apricot Lane.
APRICOT LANE GUIDAD TUR 2021
-Vem har rest längst? -Hong Kong.
-Hong Kong? -Indien.
-Kina.
-Texas. -Texas.
-Det är nästan ett annat land. -Ja.
Vi står mitt i fruktkorgen.
Vi har mandariner till vänster
och det här är olika apelsinsorter.
Det är viktigt att komma ihåg att allt ni ser här ute
kommer från arbetet som vi lade ner på att återuppbygga jorden.
När man koncentrerar sig på jorden,
så odlar man mat på ett sätt som maximerar antalet näringsämnen,
så det blir faktiskt den godaste mat man kan äta.
Sen bondgården uppnådde milstolpen att ha funnits i tio år,
har ni upplevt några överraskningar eller oväntade saker
efter att ha nått den punkten?
En av de svåraste sakerna som vi tacklar nu är…
faktumet att vi har många älsklingsdjur som nu börjar bli gamla.
Mo säger att han inte är ett av dem.
Vi måste fundera på vad vi ska göra med de djuren.
Vi föder ju upp djur till mat, men vissa är även familjefavoriter.
Släpp, Mo!
Tänker ni filma nåt mer?
John har faktiskt aldrig slutat att filma.
En av våra favoriter på bondgården är en grismamma som heter Emma,
som har tagit en liten paus…
med alltför mycket tid över.
Hon är sju år, så varken för gammal eller för ung.
Men det går inte att förneka att semestern var välförtjänad
med tanke på hennes legendariska förflutna.
-Har hon fått kultingar? -Ja, det är redan åtta.
Hur många tror du att hon får?
De sa åtta till tio.
Hon var vår första gris.
Bra jobbat, Emma.
Nio!
Och Emma…
Vänta, är det 11?
…skulle bli det mest produktiva djuret
bondgården nånsin har haft.
Jösses! Sjutton griskultingar?
Det här är så roligt. Jag älskar vårt liv.
Herregud!
Hur du tvättat händerna, John?
Oj!
Hon fick inte bara några av de största kullarna…
utan även…
Minstingen.
…en av de minsta kultingarna.
Vi kallar henne Tummelisa.
-För hon är stor som en tumme. -Herregud!
Tvåhundra frodiga kilo navigerar tålmodigt
ett hav av griskultingar.
De ska dias tio gånger om dagen.
Lektioner i bökning och sömn.
Men hon var alltid bra på att dra gränser.
Griskultingarna visste när det var dags för dem att flytta ut.
Men efter sex kullar behöver vem som helst en paus.
Men nu har det gått över ett år.
Häromkring blir såna semestrar uppmärksammade.
Du förstår, det finns en oskriven lag inom jordbruk.
Allt på bondgården måste tjäna bondgården
och uppfylla sin roll, annars måste det bort.
Det är för att skydda bondens och bondgårdens överlevnadsförmåga.
Så det är dags…
för vår legendariska gris att få avkomma igen.
Jag tror att hon äter för 20.
Om exakt tre månader, tre veckor och tre dagar…
kommer Emma att få pröva på att bli mamma igen.
Grisar är mycket punktliga.
Jag vet vart han ska.
Vi sätter inte samma produktivitetspress
på alla varelser på bondgården.
Men jag antar att man kan säga att hans roll
är nån slags kvalitetskontroll.
Kumquat.
Här kommer Whiskers.
Tycker du om den?
-Vad har du där? -Persika.
Kanske inte ett äpple. Kanske en persika.
Okej, inte för många.
Mogen när den är röd.
Den är mogen när den är röd.
Hittills har vi inte gjort nån vinst på i synnerhet en frukt.
Jag äter blåbär.
Beaudie! Hur många har du ätit?
Jag har… ett.
Och här, ett.
Beaudie.
Hur många har du ätit?
Jag tror ungefär tio.
Ju längre tiden går, desto mer pålitlig blir han…
Hämta några ägg till mamma!
Ja. Jag har tre.
…inte mindre.
Bara fem?
Det blev inte 17 griskultingar.
Men vi kan åtminstone räkna med Emmas skicklighet som mamma.
De andra två ungarna är starkare.
Mamman stötte bort den.
Inte alla mammor kan hantera fem…
eller bara en.
Du måste titta till det här lammet senare.
Ska ske. Det får bli efter Emma.
Emma.
Å, nej!
Jag har aldrig sett henne ligga på dem.
Nu har hon tre kvar.
Om hon råkar lägga sig på en, brukar hon resa sig upp.
Hon kanske håller på att bli döv.
Jag vill städa under brädorna så att hon inte krossar fler ungar.
Det är en bra idé, i synnerhet där borta.
Är det stort nog för en kulting att fly undan?
Jag tror det.
Vi har inte tid att mata dem. Hon måste göra det.
Det är för djupt.
Leonard!
Å, nej!
Vad har hänt, Emma?
Jag ska springa upp till ladan och fixa det här.
Vill du ha hjälp med det där?
Hur lärde du dig att göra det där?
Ingen kan komma. Finns det nån som kan hjälpa dig?
YouTube.
-Såja. -Nej. Molly och Hannah
är hos hönsen.
Okej, bara John behåller…
Såja.
Jag måste åka dit lite snabbare för snart kommer regnet.
Förlåt, Buster.
Du är duktig.
Kan du gå?
Du måste kunna komma undan din mamma.
Du klarar det här, Buster.
Jag letar efter lammet som har det svårt.
Är det fortfarande här uppe?
Ja, det borde han vara.
Hej, mamman!
Var är ditt barn?
Glöm det, jag har hittat honom.
Jag har honom. Han ser inte så pigg ut.
Jag ska ge honom lite råmjölk. Det borde göra susen.
Du vet var jag kommer att vara i natt.
God måndag morgon.
Lätt duggregn på morgonen och sen blir det
lite kraftigare på eftermiddagen.
Det blir mycket svalare än i går
med max 15 grader…
Håll ut, grabben!
Kom, Blue! Nu börjar vi.
Vårt liv har blivit lite av en cirkus…
men trots det fungerar allt…
eftersom allt här ger nåt tillbaka.
Vad gör ni på mitt kontor?
Inklusive det senast tillskottet i vår familj.
Gör inte illa den, Blue.
Vad har du gjort?
Titta vilken gullig… Nej, Blue.
Först trodde vi inte att vår hund Blue skulle bidra så mycket
till själva jordbruket…
men sen hittade Blue ytterligare ett skadedjur.
Stanna, Blue!
Blue…
kaninjägaren.
Jag skulle precis titta till lammet, men det är inte här.
Jag tittade bakom toaletten…
och han kissar,
mycket nära där det ska vara.
Tror du att du kan göra det, Blue?
-Vi ska försöka… -Ja.
…vicka på den fram och tillbaka.
Åt sidan medan den går in.
Ja. Gå närmare så att han kan… Luta den nu. Okej.
Hej, Emma!
Var är Buster?
Nej.
Inte han.
Kom igen, Buster!
Leonard anropar John.
Jag är ledsen, Buster.
Ja.
Är du klar med Emma?
Varje beslut blir svårare på grund av hur…
Jag vet vad du vill ha.
…vi släpper in dessa varelser i våra hjärtan.
Vad heter du?
Du ser ut att ha tuppkam som en mohawk. Du får heta "Mo".
Vi kallar det här för fruktkorgen.
Det där är gräs.
Hörru!
Hörru! Kom!
Okej, Mo. Är du redo för det här?
Tror du att han kommer att få vänner?
Jag hoppas det. Det är det vi får se.
Gällande Emma och frågan om när en gris är för gammal för att få ungar…
En vis gammal bonde sa en gång till mig:
"Det vet du när du vet det."
Nu vet vi det.
Ibland, trots ovissheten,
så kan det räcka med att bara dyka upp.
Vad gör er optimistiska inför framtiden?
Vi kom hit till den här marken
som hade brukats utarmande hårt i 45 år.
På åtta år
förnyade vi den till nåt som var bättre
än ens för 45 år sen.
Återhämtningsförmågan som existerar i naturen
ger mig stort hopp, för den väntar bara på att vi
ska släppa loss dess fulla potential.
Bara vi fortsätter att dyka upp,
så kommer vår lilla värld varje dag avslöja fler av sina hemligheter.
Gå bort!
Akta!
Och trots att vår bondgård kanske aldrig uppnår den perfekta harmonin…
så är den full av oändliga möjligheter.
Ekosystemet på vår planet fungerar på samma sätt.
Å, nej! Där sticker Blue.
Vänta på mig, Blue!
Undertexter: Linda Ahnmark