Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- עם שחר המילניום החדש נולד זיכיון האקשן‬ ‫במקום ה־23 בכל הזמנים. -‬
‫- מפלצוקים -‬
‫- מפלצוקים: היכחדות חוזרת -‬
‫- מפלצוקים 3: במצולות -‬
‫- מפלצוקים 4: תפלצות בייג׳ינג -‬
‫- עכשיו זה הירח שלהם‬ ‫מפלצוקים 5: זעם חללי -‬
‫- בתחילת ימי הקורונה, העולם סבל‬ ‫ממחסור קשה בתכני קולנוע וטלוויזיה חדשים. -‬
‫- זהו סיפור צילומי הסרט ״מפלצוקים 6״ -‬
‫- וסיפורם של האנשים האמיצים שנלחמו בגבורה‬ ‫כדי לספק הסחות דעת לאנושות. -‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- הקפסולה -‬
‫- אי-שם באנגליה -‬
‫גונתר, בולה,‬
‫תודה שהצטרפתם אלינו כאן, בקפסולה שלנו.‬
‫כמפיק הסרט הזה, זה מה שאני מצפה לקבל מכם:‬
‫שחקנים הם חיות.‬
‫אתם מאלפי חיות.‬
‫לפעמים, הם ירצו לשחק איתכם.‬
‫לפעמים, הם יתלשו לכם את הביצים.‬
‫אל תקשיבו לאף מילה שלהם. הם שקרנים.‬
‫הם מתפרנסים משקרים. זה המקצוע שלהם. כן?‬
‫אל תבלו איתם.‬
‫אל תעייפו אותם.‬
‫אל תזדיינו איתם.‬
‫אני לא.‬
‫תמיד תגידו להם שהם פנטסטיים בסרט.‬
‫הם מאוד חסרי ביטחון.‬ ‫הם צריכים חיזוקים כל הזמן.‬
‫לעשות להם הרגשה טובה, לא לעייף אותם,‬
‫לא להזדיין איתם.‬
‫זהו.‬ ‫-זהו.‬
‫יש שאלות?‬
‫כן. מה יקרה אם באמת נתיידד?‬
‫זה לא יקרה.‬ ‫-לא?‬
‫לא.‬
‫מה יקרה אם הם יגלו לי סוד,‬
‫ויגלו לי משהו שמעולם לא גילו לאף אחד?‬
‫תתקשר אליי ותספר לי מה הם אמרו.‬
‫ואם הם יגידו ״אל תגלה לגאווין״?‬
‫לא! זאת הקפסולה!‬
‫מקום המפלט!‬
‫זה המקום היחיד שבו הם מוגנים!‬
‫זאת הסיבה שאתם בלי מסכות!‬
‫אתה לא מבין?‬
‫היי.‬ ‫-היי!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב לראות אותך.‬
‫אני… לא…‬
‫טוב, תדמייני.‬ ‫-כן.‬
‫חיבוק בכאילו.‬ ‫-וואו, את נראית נהדר.‬
‫תודה. עשיתי המון כושר.‬
‫רק ככה נשארתי שפויה.‬
‫את נראית שפויה, ומהממת, ו…‬
‫מה דעתך על ״מפלצוקים 6״?‬
‫אני לא יכולה לעזוב את החבר שלי כרגע.‬ ‫הוא נורא נוירוטי,‬
‫והתקופה הזאת ממש מטרגרת אותו.‬
‫טוב. ואם תביאי אותו איתך?‬
‫הוא לא מוכן לנסוע.‬ ‫-בגלל הקורונה?‬
‫לא, הוא פשוט מסרב לטוס.‬
‫הוא גם מסרב למצוא עבודה.‬
‫טוב… יש לי המון לקוחות‬ ‫שעובדים בקפסולות כרגע, והם עושים כיף חיים.‬
‫לא יהיה נוח לעבוד איתם. הם שונאים אותי‬ ‫בגלל שלא הייתי ב״מפלצוקים 5״.‬
‫אני לא יכולה להיות איתם בקפסולה‬ ‫במשך שלושה חודשים.‬
‫אגיד לך דוגרי, טוב?‬
‫את צריכה שינוי כיוון אחרי הסרט האחרון שלך,‬ ‫״ירושלים של מעלה״. ראית את הביקורות.‬
‫לא, אני לא קוראת ביקורות.‬ ‫-אז רגע.‬
‫אולי לא תקריא?‬ ‫-פשוט תקשיבי, טוב?‬
‫״׳ירושלים של מעלה׳ מצליח להיות פוגעני‬ ‫כלפי פלסטינים וגם כלפי יהודים.״‬
‫זאת רק ביקורת אחת!‬
‫וזה באשמת התסריט, לא באשמתי.‬
‫כש״קאטס״ כשל,‬ ‫לא האשימו את אנדרו לויד וובר.‬
‫פשוט אמרו ״ג׳ודי דנץ׳ דפקה את ׳קאטס׳״.‬
‫טוב, אבל אתה זה שאמר לי‬
‫שאני יכולה לשחק חצי ישראלית וחצי פלסטינית,‬ ‫למרות שאני לא זה ולא זה.‬
‫אני יודעת שאתם נלחמים כבר אלפי שנים,‬
‫אבל הערב עלינו לאחד כוחות‬ ‫כדי להילחם בחייזרים.‬
‫הקריירה שלי מתה?‬
‫לא אם תשחקי בסרט הזה.‬
‫וזה בטוח?‬
‫המקום הכי בטוח בעולם כרגע הוא אתר צילומים.‬
‫והתסריט מוצלח?‬
‫בכיתי בגללו.‬
‫אוי, את עושה לי פרצוף של ״כן״.‬
‫אלוהים, ג׳וש יחטוף התמוטטות עצבים.‬
‫טוב, אעשה את זה. פשוט אשמור על ריכוז,‬ ‫לא אשאב לתוך הדרמה,‬
‫אעשה את העבודה שלי, ואצא משם.‬
‫טוב, בוא נעשה את זה.‬
‫כן. תכניס אותי לקפסולה.‬
‫- יום 1 -‬
‫- ברוכים הבאים ללונדון -‬
‫היי!‬ ‫-היי, קרול! מה קורה, כוכבת?‬
‫זה מטורף. אתה בטוח שתהיה בסדר?‬
‫כן. אני פשוט קצת מודאג‬ ‫לגבי הידבקות בנגיף, אבל…‬
‫תתקשר אליי בקביעות.‬
‫בדיוק שמעתי שווטרינרים‬ ‫עומדים להתחיל לטפל בבני אדם,‬
‫אז… זה יעזור.‬
‫כן, וזה רק לשלושה חודשים.‬ ‫אנחנו מסוגלים לעמוד בזה!‬
‫רגע, מישהי רוצה להגיד היי!‬
‫טוב.‬
‫תראי מי זאת!‬
‫אני מתגעגעת אלייך נורא, אימא.‬
‫אני עוד לא אימא שלך, לילה.‬
‫אבל אהיה אמך החורגת באחד הימים,‬ ‫וזה יהיה אדיר!‬
‫אבא אמר שנטשת אותנו לאנחות.‬ ‫-מה?‬
‫אל תשכחי אותנו!‬ ‫-ביי!‬
‫היי! נעים מאוד.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫אני פיפה, מתאמת ההפקה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום… ברוכה הבאה לקליפטון האוס.‬
‫וואו, מדהים!‬ ‫-נכון?‬
‫קרול! כמה טוב שבאת!‬
‫אני נרגשת להתחיל!‬
‫וואו, את נראית נהדר.‬
‫תודה.‬ ‫-את רק צריכה לעשות בדיקת קורונה.‬
‫טוב.‬
‫אני מעריץ שלך.‬
‫תודה.‬
‫ובאף…‬
‫טוב…‬
‫מוכנה? 100.‬
‫99.‬
‫98.‬
‫סתם, בצחוק.‬
‫אלוהים!‬
‫אתה נוראי!‬ ‫-להתראות. ביי, חברה.‬
‫ביי. כן…‬
‫אז איך זה עובד עם הבידוד?‬
‫זה רק ל-14 ימים זריזים. נפנק אותך.‬
‫חכי שתראי איזה חדר הכנו לך.‬
‫בהחלט קיבלת את החדר הכי טוב.‬ ‫-אהבתי.‬
‫שלום.‬ ‫-בולה!‬
‫זה בולה, מומחה הבריאות שלנו.‬
‫בולה, איך היית מתאר את עצמך?‬
‫ובכן, מטעמי בטיחות,‬
‫אין לנו הרבה אנשי צוות, אז אני עושה הכול.‬
‫אז אם את צריכה מאמן כושר… בולה.‬
‫צריכה מורה ליוגה? בולה.‬
‫צריכה יריב לפינג-פונג? בולה.‬
‫צריכה מסז׳יסט?‬
‫בולה!‬ ‫-בדיוק, אחותי!‬
‫מותר לנו לעשן גראס בחדרים?‬ ‫כי שכחתי להביא את העוגיות שלי.‬
‫אלוהים, האווי! מה שלומך?‬
‫קרול! אהובה שלי!‬ ‫-די! תפסיקו!‬
‫מספיק.‬ ‫-מה לעזאזל קורה פה?‬
‫אחי, עזור לי!‬ ‫-האווי?‬
‫תני לזה שבועיים,‬ ‫ואז תקבלי כמה חיבוקים שתצטרכי.‬
‫אזור הקבלה.‬
‫איזה יופי.‬
‫כמובן. יוקרה מהשורה הראשונה‬ ‫לכוכבת מהשורה הראשונה.‬
‫בבקשה.‬
‫איזה יופי!‬
‫יופי. ניפגש בעוד שבועיים.‬
‫היא אוהבת אותך! ואתה ראש הממשלה!‬
‫גם עכשיו אני הכלבה שלך?‬
‫מגיע לך, שדחפת את האף למשימה שלה!‬
‫זה יותר מדי! בלתי אפשרי לעמוד בזה!‬
‫היי, קרול קוב.‬
‫הבידוד שלך נגמר.‬
‫מסיבת הקוקטייל תתחיל בעוד שעה, טוב?‬
‫בבקשה, תתקלחי קודם.‬
‫מסריח פה.‬
‫ג׳יזס כרייסט…‬
‫זה כזה מרגש.‬
‫זה כאילו כרזות הסרטים שלי קמו לתחייה.‬
‫כן. בקרוב תלמדי לשנוא את האנשים האלה.‬
‫את נטשת אותנו.‬
‫אני כועסת עלייך. תתרחקי.‬
‫מצטערת.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫האמנם?‬ ‫-כן.‬
‫הייתי צריכה לשחק בסרט.‬ ‫לא הייתי צריכה לנטוש.‬
‫אני מטומטמת.‬
‫והתגעגעתי אליכם נורא. באמת.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫סליחה, הייתי חייבת לאוורר את זה.‬
‫כן, לא, תיכנסי בי.‬
‫וממש אהבתי אותך ב״ירושלים של מעלה״.‬
‫כן.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-זאת מחמאה ממש גדולה כשהיא באה ממך.‬
‫ואני חושבת שכל המבקרים ברחבי העולם טועים.‬
‫לא כולם.‬
‫ארבעה אחוזים ב"רוטן טומייטוז".‬
‫זה בערך הדירוג הכי נמוך שיש.‬
‫אז אני צריך צילומים מגניבים,‬ ‫בסגנון דוקומנטרי.‬
‫אם השחקנים יבקשו אוויר, תן להם אוויר,‬ ‫אבל אז תכה ותשיג לנו את מה שצריך.‬
‫אני רוצה שתהיה זבוב על הקיר,‬
‫אבל גם שתיכנס להם לתחת.‬
‫עכשיו עוף מפה, לי.‬
‫קוראים לי סקוט, האמת.‬
‫לא מעניין אותי.‬ ‫-טוב.‬
‫את מעריצה של ״מפלצוקים״?‬
‫לא, אבל ראיתי את הטריילר לסרט השני.‬ ‫הוא היה ממש מגניב.‬
‫היי!‬
‫היי, כולם!‬
‫נרגשת לקראת ״מפלצוקים״?‬
‫זה הסרט?‬
‫מה?‬
‫אנחנו בצילומים עכשיו?‬
‫לא, זה סתם מאחורי הקלעים.‬
‫רוצה להגיד משפט? למה את נרגשת?‬
‫סליחה, אתה צריך לדבר עם אימא שלי‬ ‫אם אתה רוצה לדבר איתי. סליחה.‬
‫טוב.‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-טוב. גם אותך.‬
‫דיטר.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫לורן.‬
‫רק רציתי להגיד לך‬
‫איזה מדהים היית ב״שביתת רעב״.‬
‫ההופעה שלך הייתה…‬
‫אני חושבת עליה כל הזמן.‬
‫פשוט אמיצה, ו… הצלחה מוחלטת.‬
‫מזל טוב.‬
‫אני לא מסתכל על החרא של עצמי.‬ ‫לא עושים את זה.‬
‫מנגבים, מורידים ת׳מים וממשיכים הלאה.‬
‫כן…‬
‫בכל אופן, רק רציתי שתדע‬ ‫שזה ממש נשאר איתי,‬
‫ושזה היה ממש עוצמתי, פשוט…‬
‫כן.‬
‫איפה בעלך?‬
‫בעלי? התגרשנו.‬
‫כמובן.‬
‫צר לי.‬
‫אל דאגה, זה… אנחנו בסדר.‬
‫אנחנו…‬
‫ממש בסדר.‬
‫עברנו הרבה דברים,‬
‫ואנחנו יוצאים מהצד השני.‬
‫כן.‬
‫העדיפות הראשונה שלנו היא בננו בן ה-16,‬
‫שאימצנו רגע לפני שהתגרשנו.‬
‫תקשיבי, סליחה.‬ ‫אני משתדל לגלות עניין, אבל זה קשה.‬
‫גונתר, אני מחבב אותך.‬ ‫-באמת? גם אני אותך. אני חושב שאתה…‬
‫טוב, כי… זאת הרגשה מדהימה.‬
‫כי אמרו לנו שיש כלל‬ ‫שאסור לנו להתיידד עם השחקנים.‬
‫מי אמר שאסור לכם?‬
‫אני לא רוצה להיות זה שאומר‬ ‫״זה היה גאווין״, אבל… כן.‬
‫אתה יודע מה דעתי על זה?‬ ‫זין עליך, גאווין!‬
‫באמת?‬
‫תמצוץ לאימא שלך, גאווין!‬
‫תגיד את זה מהחזה.‬ ‫-מה?‬
‫גונתר, אגיד לך את האמת:‬ ‫אני לא מבין את הכללים המטופשים האלה.‬
‫הייתי בחדר שלי שבועיים בלי מגע אנושי.‬
‫חשוב מאוד לבריאות הנפשית והפיזית שלי‬ ‫שיהיה לי מגע אנושי עם החברים שלי.‬
‫ואנחנו חברים.‬ ‫-לגמרי.‬
‫מה יקרה אם אגע בך כרגע?‬ ‫-אנחנו עלולים למות.‬
‫כן, לגמרי. זאת מין סיטואציה כזאת.‬
‫כן.‬ ‫-בופ!‬
‫מתנו? אתה מת?‬
‫אתה חייב להבין שהתפקיד שלי,‬ ‫בתור אחראי בריאות,‬
‫הוא לוודא שכל מה שנעשה‬ ‫יהיה כמה שיותר בטוח.‬
‫כל טוב, גונתר.‬
‫אבא שלי פעלולן.‬ ‫-היי.‬
‫אני בודדה, ואני מתייסרת כאן,‬
‫והייתי רוצה לכרות ברית איתך.‬
‫טוב. כן. בטח.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫היה קשה לעשות את הסרט האחרון בלעדייך.‬
‫כן… מצטערת.‬
‫קיבלתי ייעוץ גרוע מהסוכנים שלי,‬ ‫והיו לי גם בעיות רגשיות.‬
‫תקשיבי, זה המקום שבו היית במסע שלך,‬ ‫והוא הביא אותך בחזרה הנה.‬
‫בדיוק.‬ ‫-הכול טוב.‬
‫אז שמעתי שאתה מקים דת.‬
‫לא, זה…‬
‫זה מותג לייפסטייל/שיטת מוטיבציה.‬ ‫זה נקרא ״הצת הרמוניה״.‬
‫וואו. וכתבת תנ"ך שלם.‬
‫טוב, כתבתי ספר, ספר בשם ״ההרמוניה ניצתת״,‬
‫וזאת פשוט אסופה של הגיגים שלי,‬
‫ואמרות כנף, ופתגמים. את יודעת, זהו. כן.‬
‫זו לא דת, לא בדיוק.‬
‫את יכולה לעזוב מתי שבא לך.‬
‫כן, זאת לא כת.‬
‫לא, זאת בהחלט לא כת.‬
‫מי מגדיר מה זאת כת?‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫אתה יודע מה?‬ ‫אדבר איתך בכנות מוחלטת עכשיו,‬
‫ואספר לך שאנחנו הורים שותפים‬ ‫לגידול של רפאל,‬
‫וזהו זה.‬ ‫-כן.‬
‫מה שקרה בחלקים 1, 3, ו-4‬
‫לא יקרה שוב.‬
‫מה לגבי מה שעשינו בחלק 2?‬
‫אתה לא מכבד אותי.‬
‫אני רק מכבד אותך.‬
‫תפסיק.‬
‫תפסיקי.‬
‫תפסיק!‬ ‫-תפסיקי.‬
‫אודה לך אם לא תסתכל עליי ככה, בבקשה.‬
‫לאן את רוצה שאסתכל?‬ ‫-אני לא יכולה להסתכל עליך.‬
‫אבל אני עדיין כאן.‬
‫אני מכיר אותך!‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫סליחה שהבהלתי אותך.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אני נורא נרגש שאת כאן.‬
‫כן, לא… אני ממש נרגשת.‬ ‫-אני מת על מה שאת עושה בטיקטוק.‬
‫את נותנת בראש. ממש נותנת בראש.‬
‫זה ברור. 120 מיליון עוקבים… את מדהימה.‬
‫אהבתי כשאת והחתול שלך‬ ‫עשיתם ליפסינק לסצנה מהארי פוטר.‬
‫אני לא מאמינה שראית את כל זה.‬
‫זה פנטסטי!‬
‫היי, אולי את ואני נעשה אחד ביחד‬ ‫בזמן שאנחנו כאן.‬
‫כן, אולי.‬
‫כן.‬
‫מה שמך?‬ ‫-קרלה.‬
‫נעים להכיר, קרלה. יש לך אנרגיות טובות.‬
‫גאווס!‬
‫מי זה?‬
‫אחד השחקנים.‬
‫הוא לא כזה טוב.‬
‫אפשר לרענן לך את המים?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫למה אתה עושה לי עיניים מוזרות?‬
‫ג׳יזס…‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫טוב.‬ ‫-תביא לנו, גאוו.‬
‫ברוכים הבאים!‬ ‫אני עומד להציג בפניכם מישהו…‬
‫הוא מיוחד.‬
‫הוא מצחיק,‬
‫הוא אינטליגנטי ביותר,‬
‫והוא…‬
‫הוא בעל חזון.‬
‫הוא יצר סרט מבריק בשם ״אריחי האהבה״‬
‫בזמן שעבד ב״הום דיפו״.‬
‫הבמאי שלנו,‬
‫דארן אייגן!‬
‫תודה. תודה לכם.‬
‫אני רק רוצה לומר‬
‫שיש לי מזל שאני זוכה לעבוד‬ ‫עם צוות שחקנים מוכשר כל כך.‬
‫זאת המכונית שלכם,‬
‫ואני אבוא ואחזיק את ההגה.‬
‫הנהג הזה יהיה קצת מטורף.‬
‫נתקרב למעקה הבטיחות. אולי אפילו נתנגש בו.‬
‫לא בטוח שכולכם תצאו חיים.‬
‫אבל…‬
‫אני רואה את סוף הדרך.‬
‫הנסיעה אולי תהיה מטורפת,‬
‫אבל זה ייראה מדהים.‬
‫וזה יגרום לעולם לשכוח את כל הצרות שלו.‬
‫אז…‬
‫בואו נצא לנסיעה.‬
‫אכלנו אותה.‬
‫- יום 15, חזרות -‬
‫אתה בטוח שזה בטוח?‬
‫פשוט אל תקרבי את הידיים לפרצוף.‬
‫טוב…‬
‫תפוס. יפה. יד ימין, נעילה. יופי.‬
‫סיבוב. יופי. שאשמע את הזעם.‬
‫סיבוב, בעיטה… יופי.‬
‫תפוס אותו!‬
‫בול בלב! כן!‬
‫בול בבולבול!‬
‫היפוך.‬
‫ו… גלגול.‬
‫בוא, ראסטי!‬
‫אתה יכול לאלף אותו לנקר‬ ‫את הביצים של דסטין?‬
‫סתם, בצחוק.‬
‫אבל אתה יכול?‬
‫גאווין! מה שלומך?‬
‫היי.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫הכול טוב. רק רציתי לאחל הצלחה,‬ ‫ואנחנו אוהבים אותך, וסומכים עליך.‬
‫- פולה‬ ‫נשיאת האולפן -‬
‫אני יודע. אני על זה.‬
‫אתה ממש גיבור. בזכותך האולפן ממשיך לפעול.‬
‫הסגר הזה היה קשה מאוד לכולנו.‬
‫אבל את עושה סקי?‬
‫טוב, זאת הייתה המדינה היחידה שפתוחה.‬ ‫תודה לאל, התחסנתי.‬
‫באמת?‬
‫חשבתי שהם יהיו זמינים רק בעוד חצי שנה.‬
‫הם לא זמינים. לא לאנשים רגילים,‬ ‫אבל אני עם עשירים.‬
‫אל תשנא את השחקן, שנא את המשחק.‬ ‫אני שונאת את המשחק.‬
‫בכל אופן, שיהיו צילומים נהדרים.‬
‫אני אוהבת אותך, אני מאוהבת בך,‬
‫ואל תדפוק אותי!‬
‫העניין הוא ש״הצת הרמוניה״‬ ‫סובב סביב חלומות.‬
‫השאלה היא איך אתה מנסה‬ ‫להגשים את החלומות שלך.‬
‫אני לא ממש מחפש דת חדשה.‬
‫אני הינדי. אלים רבים. עמוס מאוד.‬
‫יש לי שאלה אליך.‬
‫מה החלום שלך?‬
‫החלום שלי?‬
‫החלום שלך. ספר לי אותו.‬
‫זו לא תהיה המגפה האחרונה.‬ ‫כולנו יודעים את זה.‬
‫לגמרי.‬ ‫-אנחנו עדיין צריכים לעשות סקס.‬
‫אחי, מהנדס תוכנה בהודו, המציא כפפה.‬
‫כמו יד שאתה יכול לעטוף סביבך,‬
‫או להחדיר לתוכך. אנאלית.‬
‫ואיפשהו, נגיד בעיר אחרת,‬
‫מישהו אחר שולט ביד,‬
‫והוא עושה דברים ליד,‬ ‫שאתה מרגיש עליך, או בתוכך.‬
‫אבל אתה מוגן. זאת אקסטזה היגיינית.‬
‫אתה תרכיב משקפי מציאות מדומה,‬
‫ותוכל לעשות סקס,‬ ‫בכל מקום בעולם, עם כל אחד.‬
‫טוב, תודה שבאת לאסוף את המגש שלי.‬ ‫מעריך את זה.‬
‫לא, בטח… כן.‬
‫זה היה…‬
‫אם תרגיש בודד…‬
‫אניקה.‬
‫היי.‬
‫אולי תוכלי לעזור לי במשהו.‬
‫במה?‬
‫רוצה לעשות איתי סקס?‬
‫כן!‬
‫מדהים.‬
‫לא עכשיו.‬
‫מתי?‬
‫כשאכיר אותך.‬
‫כי אני מחבבת אותך.‬
‫יופי.‬
‫ואז אני רוצה שתכיר את אבא שלי.‬
‫ואם הוא יסכים, תחתום על הסכם לכל החיים,‬
‫כי אני מלאכית טהורה,‬
‫ואתה לא תיתקל בעוד אחת כמוני.‬
‫- יום 31, יום הצילומים הראשון -‬
‫בואו נדבר על אזורים לרגע.‬
‫יש שלושה עיקריים. טוב?‬
‫יש את האזור האדום.‬
‫זה האזור הכי טוב. השחקנים. בסדר?‬
‫יש את האזור הכחול. אנשי הצוות.‬
‫והאזור הצהוב הוא לעובדי משרד.‬ ‫זה לא מעניין.‬
‫רבים מכם שאלו על פלרטוטים.‬
‫כן, זה קורה.‬
‫מגע פיזי, כמובן, אסור בהחלט.‬
‫אז אני ממליץ שתעשו עיניים אחד לשני.‬
‫אם אתם תוהים איך זה נראה, זה…‬
‫יש שאלות?‬
‫מדהים.‬
‫בואו נהנה!‬
‫אז… ג׳יו,‬
‫זאת המשלחת הראשונה שלך להר האוורסט?‬
‫כן, אבל…‬
‫לא חדש לי שהתמזל מזלה של מודלקורפ‬ ‫לשכור את כולכם‬
‫כדי לוודא שכל היצורים‬ ‫בארץ הזו יזכו להערכה,‬
‫ולכבוד.‬
‫זה לא יצור.‬
‫לפי מה ששמענו מהמקומיים,‬
‫ייתכן שמדובר במפלצוק.‬
‫משבר האקלים המיס את כל פסגת ההר.‬
‫זו שממה חרוכה.‬
‫החיה כנראה יצאה מהקרחון שנמס.‬
‫משבר האקלים בתחת שלי.‬
‫מי עשה את זה?‬
‫האדם.‬
‫והאישה.‬
‫דבר אחד שלמדתי,‬
‫בילדותי בערבות מכוסות האזוב של אלבמה,‬
‫זה שאם ראית חיפושית אחת,‬
‫בטח יש עוד 500 שמחכות מעבר לפינה.‬
‫ראינו את זה בעבר.‬
‫חמש פעמים, ממה ששמעתי.‬
‫למה אנחנו מתקדמים אל עבר הדינוזאורים?‬ ‫שם נמצאת הסכנה.‬
‫אוי לא.‬
‫זה נשמע כמו תינוק שזועק לאימא שלו.‬
‫זה לא תינוק!‬
‫אלוהים, מה נעשה?‬
‫שמישהו יעזור לו!‬
‫עזוב אותו!‬
‫תחזיק מעמד!‬
‫איך הוא עף? אין לו נוצות!‬
‫מישהו לימד אותו לעוף!‬
‫בבקשה, עצור!‬
‫זה בסדר, אני איתו!‬
‫טוב. קאט.‬
‫עבודה טובה.‬
‫זה היה טייק מצוין.‬ ‫-ממשיכים הלאה.‬
‫אה… שון?‬ ‫-כן?‬
‫תגיד, יצא לך לקרוא את התסריט ששלחתי לך?‬
‫מורידים אותי. מצטער, חבוב.‬
‫אני עדיין שומע אותך.‬
‫שנייה, מנתקים אותי.‬
‫דארן, הערה אחת לפני שנמשיך.‬
‫אני לא מבין.‬ ‫כשדולי אומרת ״מישהו לימד אותו לעוף״…‬
‫הם מפלצוקים.‬
‫זה בדנ"א שלהם. זה מה שהם עושים: עפים.‬
‫אל תשכתב את השורות שלי.‬ ‫אתה לא התסריטאי.‬
‫אבל זה סותר את ההיגיון הדינוזאורי.‬
‫למה אתה משכתב את התסריט?‬ ‫יש לנו תסריטאי. אתה לא שחקן?‬
‫כן, אבל אני גם השומר של הזיכיון.‬
‫לכן אני משכתב את זה.‬ ‫-אבל יש לנו מישהו.‬
‫אולי נכוון לצופים שלנו, כאן למעלה?‬
‫לא. הצופים שלנו כאן, למטה.‬ ‫הם ילדים. זה הקהל שלנו.‬
‫אל תקשיב לו. הוא רק לא רוצה שאני אקבל‬ ‫את השורה שכולם ימחאו לה כפיים.‬
‫לורן, כל השורות שלך יקבלו מחיאות כפיים.‬
‫אם בתי הקולנוע ייפתחו מחדש אי פעם.‬
‫גם קרול שונאת את הכתיבה.‬
‫מה? קרול?‬
‫לורן! זה נאמר בפרטיות!‬
‫חוץ מזה, גם… לא אמרתי את זה.‬
‫זו בדיוק הסיבה שביקשתי שלא יחזירו אותך‬ ‫אחרי שנטשת אותנו.‬
‫לא נטשתי.‬
‫יש לי קפה?‬
‫הוא לא יודע מהחיים שלו.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מכסה את המיקרופון שלך כדי שלא ישמעו אותנו.‬
‫אני יודעת, אני באמת חושבת‬ ‫שהדיאלוגים שלי קצת לוקים בחסר.‬
‫אז תני לי לתקן את זה.‬
‫להוסיף לזה קצת פלפל.‬
‫אתה יכול לעשות את זה?‬ ‫-אני יכול להוסיף פלפל.‬
‫תני לי לדאוג לך.‬
‫איך תדאג לי?‬
‫נתחיל בתחום הדיאלוגים,‬
‫ואז, את יודעת…‬
‫נמשיך משם, אני מניח?‬
‫אתה… תוסיף לי פלפל?‬
‫כן.‬
‫חבר׳ה, אם אתם מכניסים שינויים לתסריט,‬ ‫אכפת לכם לשתף אותי בזה?‬
‫לפחות?‬
‫״השומר של הזיכיון״…‬
‫חארות. אני זכיתי בסאנדאנס!‬
‫בשביל מה אנחנו תלויים פה?‬
‫קו ראייה. שידעו לאן להסתכל.‬
‫די מגניב.‬
‫״למה ציפורים‬
‫מופיעות פתאום‬
‫בכל פעם שאתה בסביבה?‬
‫ממש כמוני‬
‫הן רוצות להיות‬
‫קרובות אליך…״‬
‫ואליך ואליך ואליך.‬
‫מה זה?‬
‫מה החלק הבא?‬
‫היי, חבר׳ה. תקשיבו רגע.‬
‫הייתה לנו תקרית קטנה על הסט,‬
‫שבגללה אנחנו נאלצים לסגור את ההפקה‬
‫ולחזור לבידוד.‬
‫זה לא מצחיק אפילו.‬
‫לך תזדיין, גאווין. זה קורע, גבר.‬
‫הלוואי שזו הייתה בדיחה,‬
‫אבל זו לא בדיחה.‬
‫כולכם תצטרכו לחזור לחדרים שלכם.‬
‫לא!‬
‫הייתה לנו תוצאה חיובית על הסט,‬
‫ולמרות שאסור לי לגלות במי מדובר,‬
‫בואו נאמר שזאת הבחורה‬ ‫שמביאה לכם קפה בבוקר.‬
‫קוראים לה ונדי.‬
‫עוזרת ההפקה הדוחה?‬
‫כן. ההפקה חשבה שיהיה בטוח‬ ‫לשלוח רק עובדת אחד להביא קפה,‬
‫אבל למעשה, התוצאה הייתה שוונדי‬ ‫נגעה בשמונים כוסות קפה הבוקר.‬
‫אנחנו נמות.‬
‫לא, אנחנו לא נמות. האווי…‬ ‫-כולנו נמות!‬
‫זה תמיד ככה?‬
‫לא. זאת קטסטרופה.‬
‫חבר׳ה, להירגע!‬ ‫-היי!‬
‫אני אימא, אז אני חייבת ללכת מפה.‬
‫או לקבל חדר גדול יותר.‬
‫אם רק אוכל לקבל את החדר של האווי,‬
‫כי יש לו אמבטיה,‬
‫ולי יש רק מקלחת.‬
‫כן, אבל בפקיסטן לא משתינים לכיוונך!‬
‫טוב, חבר׳ה… תקשיבו, טוב?‬
‫נדבקתי בנגיף כבר שלוש פעמים, טוב?‬
‫בפעם הראשונה, בכלל לא הבחנתי בזה.‬
‫בפעם השנייה, הייתי בתרדמת.‬
‫אבל בפעם השלישית,‬ ‫איבדתי את חוש הטעם והריח,‬
‫ואת הדעות שלי על אנשים.‬
‫ותאמינו לי, זה משהו שעדיף להימנע ממנו.‬ ‫-נראה לי שהוא עדיין חולה.‬
‫אני גם לא יכול לענוד טבעות יותר,‬ ‫כי האצבעות שלי משנות גודל מדי יום.‬
‫אני לא יכול ככה.‬
‫אני לא יכול להישאר בחדר שלי יותר.‬ ‫אם תכריח אותי, אני אזיין את הכורסה שלי.‬
‫לא. תראו, אנחנו פה בשבילכם.‬
‫אז אל תדאגו. ברגע שתחזרו לחדרים שלכם,‬
‫נטפל בכם היטב.‬
‫גם אתה תצטרך ללכת לחדר שלך.‬
‫למה?‬ ‫-שתית לאטה.‬
‫אוי, פאק!‬ ‫-אני יודע.‬
‫אז מה דעתך על הבידוד החדש?‬
‫באמת?‬
‫סליחה, מתי יהיה זמן טוב…‬ ‫-לעולם לא.‬
‫עוף מפה.‬ ‫-מושלם.‬
‫טוב, עשר שניות וסיימנו. מוכן?‬
‫כן, קדימה.‬
‫לך תזדיין יא מניאק!‬
‫אני אהרוג אותך,‬ ‫ואז ארצח את רוח הרפאים שלך!‬
‫זה לא היה נורא כל כך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני נורא מצטער.‬ ‫-אחכה.‬
‫זה קצת עמוק מדי.‬
‫לא, ככה יותר טוב.‬ ‫-לא, זה עמוק מדי.‬
‫אתה… סליחה, אתה בסדר?‬ ‫-כן. סליחה.‬
‫תזדייני!‬
‫את לא תנצחי! אני אנצח, יא זבל!‬
‫כמה מינים נכחדו בגלל האדם?‬
‫אלפים!‬
‫״הגיע הזמן לחטיף. בשבילם.״‬
‫המפלצוקים האלה גדולים כל כך!‬
‫איך הם עפים?‬
‫איך?‬
‫איך הם עפים?‬
‫״לא נותר מה לאכול חוץ מאותנו.״‬
‫המפלצוקים האלה גדולים כל כך!‬
‫רעיון קולי למפלצוק. הנה מפלצוק ראשון.‬
‫צולל למטה…‬
‫מזדווג.‬
‫מתאבל על מוות של ילד.‬
‫זעם מלא.‬
‫אימא, אני לא אסבול עוד 13 ימים כאלה!‬
‫אני עושה את זה כבר 12 שעות!‬ ‫זה יותר מדי בשבילי!‬
‫היי, חבר׳ה! זאת קריסטל.‬
‫אני שוב בבידוד, בחדר שלי.‬
‫אני צריכה הרבה המלצות על סרטים,‬
‫אבל בא לי לראות דברים אפלים יותר.‬
‫כולם אמרו לי לראות סרט בשם אי-טי.‬
‫זה קצת גזעני.‬
‫אני לא רוצה לראות משהו‬ ‫שיעליב את המעריצים שלי.‬
‫אני מכבדת את כל מי שעוקב אחריי.‬
‫שון, אתה לא בתחרות מול קריסטל.‬
‫אתה לא מזדקן.‬
‫אתה לא צריך מאה מיליון עוקבים.‬
‫אני טיטניום!‬
‫אני בלתי מנוצח! גיל הוא אשליה!‬
‫הזמן לא יתפוס אותי! לא אמות לעולם!‬
‫אני צריך גראס ומיד. קנה רחפן.‬
‫תחבר את המריחואנה שלי לרחפן‬ ‫ותטיס אותו לתוך החלון שלי!‬
‫אני רק רוצה מקום בטוח‬
‫שבו הדינוזאורים יחיו!‬
‫את יודעת, לא הייתי יכולה‬ ‫לעשות את זה בלעדייך.‬
‫נראה לי שהייתי יכולה בלעדייך,‬
‫אבל רק בגלל שאני רגילה לזה.‬
‫זאת הפעם הראשונה שיצאתי מאינדיאנה.‬
‫אז עשית אודישן לסרט, או מה?‬
‫האמת, נראה לי שדחפו אותי לסרט הזה‬ ‫בגלל שיש לי המון עוקבים.‬
‫בטח כיף שיש מאה מיליון עוקבים.‬
‫לפעמים אני פשוט רוצה הפסקה,‬
‫אבל אימא שלי פשוט אומרת לי‬ ‫שאם לא אמשיך לייצר תוכן,‬
‫כולם ישכחו ממני, אז…‬
‫אני יכולה לעזור לך, אם בא לך.‬
‫את יודעת, אף פעם לא הייתה לי חברה נורמלית.‬
‫אף פעם לא קראו לי ״נורמלית״.‬
‫למה את צוחקת?‬
‫את כזאת פריקית.‬
‫אני עושה את זה, סיי!‬
‫זה אדיר!‬
‫גאווין, אתה שומע אותי?‬
‫כן.‬
‫אז זהו? אני פשוט עולה ככה?‬
‫מותר לך רק ללמוד לעלות למעלה.‬
‫זה כל מה שאנחנו צריכים בשביל הסרט.‬
‫אם אוכל לטוס קדימה אפילו קצת,‬
‫המעריצים שלי יחרבנו בתחתונים.‬
‫גאווין, זה בטוח? למה הוא עושה את זה?‬
‫הוא הסכים לשחק בסרט‬ ‫רק בתנאי שניתן לו לעשות את זה.‬
‫כמה מלהיב לביים סרט‬ ‫עם תקציב של מאה מיליון דולר?‬
‫המון לחץ.‬
‫זה היה מלחיץ אם השחקנים‬ ‫לא היו כאלה מדהימים.‬
‫להתראות, חבר.‬
‫אתה חושש שאנשים‬ ‫לא ירצו לראות סרט על דינוזאורים‬
‫בהתחשב במגפה הכלל-עולמית הקשה?‬
‫היי, אתה זבוב על הקיר?‬
‫אתה די רועש יחסית לזבוב.‬
‫סליחה.‬ ‫-אני בקושי שומע את המסוק!‬
‫סליחה, רק עושה את העבודה שלי.‬
‫איזו עבודה בדיוק?‬
‫לנסות להיכנס לי למחשבות?‬
‫זה כאילו הוא רוצה שאכשל!‬
‫אל תיתן לו לבלבל אותך. כולם רוצים שתיכשל.‬
‫אל תשים עליו קצוץ.‬
‫מה?!‬
‫איפה רונג׳ון?‬
‫ביקשת שיבואו לקחת מגש אוכל.‬
‫ביקשתי את רונג׳ון.‬
‫רצית סקס, אבל אתה תקבל אהבה.‬
‫חכי.‬
‫זה נעים, לא?‬
‫את לא מכירה אותי!‬
‫אני במאי גדול?‬
‫כן, בוודאי.‬
‫יש לך חזון.‬
‫כן, אני חושב שכן.‬ ‫-כן.‬
‫אז מה אני צריך לעשות כשדסטין‬ ‫משכתב את התסריט כל הזמן?‬
‫כשהוא יספר לך על הרעיונות שלו,‬
‫תגיד לו שתחשוב עליהם,‬
‫ואז אל תחזור אליו לעולם.‬
‫אתה עושה לי את זה.‬
‫לא. איתך, אני באמת חושב.‬
‫אני סתם צוחק איתך.‬
‫לעשות סרטים זה כיף!‬
‫לכן אנחנו עושים את זה!‬
‫סליחה שהברזתי מהלוויה של אימא שלך‬ ‫כדי ללכת לטקס פרסי בחירת הקהל.‬
‫סליחה ש…‬
‫שרפתי לך את המשרד.‬
‫סליחה ששכבתי עם הסוכנת שלך.‬
‫סליחה ש…‬ ‫-ועם המנהלת שלך.‬
‫ועם עורכת הדין שלך בגירושין.‬
‫כן.‬
‫סליחה שוויתרתי עלינו.‬
‫למה זה תמיד קשה כל כך?‬
‫אני חושב שזה בגלל שאת חזקה כל כך.‬
‫את כל כך מאיימת. כל כך מוכשרת.‬
‫אני חושבת שאף אחד לא היה יכול‬ ‫לתקן את התסריט כמוך,‬
‫ועדיין להיות בכזה כושר מצוין.‬
‫ואת‬
‫אימא מדהימה.‬
‫קח אותי לפסגה!‬
‫אנחנו על הר!‬
‫הר האוורסט!‬
‫נראה לי שאני רואה את אחד מאנשי הצוות.‬ ‫-אוי, שיט…‬
‫אז איך הולך בסרט הקולנוע הגדול?‬
‫בסדר. כולם פשוט ממש זקנים.‬
‫מישהו שם חתיך?‬
‫שאולי בא לך להתנשק איתו?‬
‫אל תהיי דוחה, אימא! אלוהים!‬
‫טימותי אויליפנט שם?‬
‫לא!‬ ‫-הייתי…‬
‫למה את אומרת ככה? זה לא השם שלו!‬
‫אבל חבל שהוא לא כאן.‬ ‫באמת. הוא ממש חתיך.‬
‫את נרגשת לפגוש את הדינוזאורים‬ ‫בזמן ההופעה שלך?‬
‫אימא, הם לא אמיתיים!‬
‫מוסיפים אותם אחר כך.‬
‫חשבתי שזה פיל עם מסכה, או משהו.‬
‫חבל שאת לא פה. אני נורא בודדה.‬
‫נו באמת!‬
‫ג׳יזס!‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-תני לי לבדוק.‬
‫היי, ריחוק חברתי.‬ ‫-סליחה.‬
‫למה אתה בועט בכדור?‬
‫אני עם הקבוצה שלי.‬ ‫אנחנו סתם בקפסולה לפני המשחק.‬
‫משחק? איזה מין משחק?‬ ‫-כדורגל. אני משחק בבטיס.‬
‫לא ידעתי שיש עוד אנשים במלון הזה.‬
‫אנחנו כאן.‬
‫גם אני בקפסולה.‬ ‫אני שחקנית ואנחנו עושים סרט.‬
‫אני מכיר אותך.‬
‫מפלצוקים.‬
‫דוקטור לייסי.‬
‫כן, זאת אני. דוקטור לייסי.‬
‫היית גם ב״ירושלים של מעלה״, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני חייב לשאול,‬
‫את חצי פלסטינית וחצי ישראלית?‬
‫למען האמת, אני לא זה ולא זה.‬
‫משחק מעולה.‬
‫כיף לשמוע, כי המון אנשים כעסו עליי,‬
‫וכולם נעלבו, ואני כזה…‬
‫״אני רק מנסה ליצור‬ ‫יצירת אומנות שאולי תעזור…‬
‫לפתור את הבעיות.״‬ ‫-להביא שלום!‬
‫וואו.‬ ‫-לייסי, היית רוצה…‬
‫לבוא לחדר שלי עכשיו, ולדבר קצת?‬
‫אני אוהבת לדבר.‬ ‫-כן, גם אני.‬
‫אני מרגישה כאילו מזמן לא דיברתי.‬
‫ממש כיף לדבר איתי.‬
‫דיברתי רק עם עצמי בזמן האחרון.‬
‫אם לא אדבר איתך, אני חושב שאתפוצץ.‬
‫אבל נראה לי שאסור לנו להצליב קפסולות.‬
‫לא, אנחנו לא נצליב קפסולות.‬
‫אנחנו ניצור קפסולה חדשה.‬
‫ואז פשוט נהיה אחד בבועה של השנייה.‬
‫לא.‬
‫לא, אסור לנו. תפסיק.‬
‫תפסיק.‬
‫היי שלום, דוקטור לייסי.‬
‫שלום, חברים. בוקר טוב.‬
‫תודה שהצטרפתם למדיטציית הבוקר שלנו.‬
‫זו ההזדמנות שלנו לנשום,‬
‫לשכוח מהדאגות, ולהטעין מצברים.‬
‫כן.‬
‫אני רוצה שתעצמו עיניים.‬
‫תנו לאוויר למלא את הריאות שלכם,‬
‫ולשחרר את הפחד מפני הידבקות בנגיף.‬
‫ולשחרר את הפחד מפני קריסת תעשיית הקולנוע,‬
‫שתשאיר את כולכם בלי פרנסה.‬
‫למה אתה אומר את זה?‬
‫לשאוף, ולנשוף החוצה את הפחד הזה.‬
‫שהעולם עומד להבין‬
‫שאתם לא כאלה מיוחדים.‬
‫אפילו חסרי תועלת, אפשר לומר.‬
‫סלח לי, בולה.‬ ‫-כן?‬
‫אני לא עומד בזה. אני לא יכול יותר. בבקשה.‬
‫אל תשפוט את המחשבות שלך. הבט בהן!‬
‫אני לא יכול להביט בהן!‬ ‫אני לא עומד בזה, אחי. אוקיי?‬
‫אני סובל.‬
‫ואני משועמם.‬
‫מת משעמום במלון הזה!‬ ‫אני חייב לצאת מפה עכשיו! תוציאו אותי מפה!‬
‫האווי, תן לי לספר לך על ״הצת הרמוניה״.‬
‫שון, תעשה טובה.‬
‫כן?‬ ‫-תצית הרמוניה בתחת שלך!‬
‫האווי!‬ ‫-תרגיע!‬
‫אתה לא יכול לעזוב.‬ ‫אתה האתנחתה הקומית של הסרט.‬
‫לך תזדיין, יא חרא!‬ ‫איך זה בתור אתנחתה קומית?‬
‫האווי…‬
‫אני לא מבינה למה אתה מתלונן.‬ ‫לא כל כך נורא להיות פה.‬
‫מה את מדברת איתי בכלל?‬ ‫הריקודים שלך סוללים את הדרך לאש הגיהינום.‬
‫האווי!‬ ‫-אלוהים.‬
‫רגשות הם כמו גלים.‬
‫צריך לרכוב עליהם.‬
‫כמו גל?‬ ‫-תן לזה לחלוף.‬
‫אראה לך גל.‬
‫אלוהים! האווי!‬
‫האווי!‬ ‫-עזוב!‬
‫אתה רוכב על הגל? איך בא לך הגל הזה?‬
‫האווי, אתה מכאיב לו.‬ ‫-הזין שלו אצלי ביד! הלולי שלו!‬
‫עזוב לו את הלולי.‬
‫האווי, שחרר!‬
‫אני אתלוש לו את הלולי‬ ‫אם הוא ימשיך להתגרות בי!‬
‫תפסיק! די. אני הולך מפה.‬
‫נמאס לי מהמקום הזה!‬ ‫מה זה מעשה השטן הזה?‬
‫היי! מה קורה פה?‬
‫אגיד לך מה קורה פה, גאווין: אני זז מפה.‬ ‫-האווי, אתה לא עוזב! אנחנו באמצע הצילומים!‬
‫לא מעניין אותי! אתה יכול להחליף אותי.‬
‫לא נכון. רק אתה יכול לגלם את ג׳ראר.‬
‫אין לך תחליף!‬
‫כל אחד יכול לגלם את ג׳ראר!‬ ‫רוצה לדעת למה? באטמן.‬
‫באטמן?‬ ‫-הוא היה מייקל קיטון. כן?‬
‫ואז החליפו אותו בוואל קילמר.‬
‫ואז ג׳ורג׳ קלוני,‬ ‫אבל הוא הביא יותר מדי סקס לדמות.‬
‫אז העיפו אותו,‬ ‫והביאו את בן אפלק, כריסטיאן בייל,‬
‫ועכשיו הוא הממזר הרזה ההוא מ״דמדומים״.‬
‫לא באותו הסרט!‬
‫שקט! גאווין, לכל אחד יש תחליף.‬
‫זה תחום שיפוטי מאוד.‬ ‫אם תלך, תהיה ברשימה השחורה.‬
‫תודה על התעניינותך בי ובמשפחה שלי,‬ ‫אבל אני זז!‬
‫ומצדי, לך תזדיין!‬
‫האווי!‬ ‫-האווי!‬
‫האווי, הגראס שלך הגיע הבוקר!‬
‫האווי!‬ ‫-האווי, לאן אתה הולך?‬
‫אני הולך ללונדון!‬
‫שלח סיוע!‬
‫אנחנו צריכים אותך!‬
‫האווי! בחייך!‬ ‫-האווי!‬
‫זה היה לא רע.‬ ‫-אה, הוא בסדר.‬
‫האווי פרנגופולוס!‬
‫חזור!‬
‫בורח אל החופש! כן!‬
‫זאת לא הדרך ללונדון. הוא לא בכיוון.‬
‫שלום, האווי!‬
‫שלום!‬
‫- יום 61 -‬
‫מה קורה פה?‬
‫סתם, קצת הגנה נוספת בשבילכם.‬
‫קצת אבטחה נוספת.‬
‫אל דאגה. רק נדביק לכם מדבקות על הגב.‬
‫הידיים שלך קרות!‬ ‫-מה שמתם לנו על הגב?‬
‫היי! זה קר!‬
‫מדבקה? כמו תג שם?‬
‫משהו כזה, כן.‬ ‫רק כדי שנדע איפה אתם,‬
‫מי אתם, ריחוק חברתי…‬
‫אתם עושים לנו איכון?‬
‫אנחנו שומרים על בטחונכם.‬
‫אז זה רק מטעמי בריאות, כן.‬ ‫כדי לא לתקוע את המנגנון.‬
‫הבנתי. כן.‬
‫היי, חבר׳ה!‬
‫אני רואה שפגשתם את מר בסט,‬
‫אחראי האבטחה החדש שלנו.‬
‫אנחנו בידיים טובות עם מר בסט.‬
‫לאחרונה, הוא היה אחראי האבטחה של דה בייבי.‬
‫בחור מקסים.‬
‫אני לא שם מדבקה כזאת, גבר.‬ ‫זאת קרינה. זה אלקטרומגנטי.‬
‫זה דופק לי את גלי המוח.‬ ‫אני לא שם אפילו אוזניות אלחוטיות.‬
‫היי!‬ ‫-גאווין!‬
‫לא התפקיד שלך.‬
‫הוא יעשה את זה. הוא עושה את זה.‬
‫בואו נרגיע…‬
‫בבקשה.‬ ‫-טוב, סיימנו?‬
‫זה קצת קשוח.‬ ‫-כן, זה קצת…‬
‫מה לעזאזל?‬
‫זהו. אתה יכול ללכת.‬
‫גלובוס זהב מחכה לך!‬
‫טוב, חבר׳ה. תודה רבה.‬
‫תודה, אני מעריך את זה.‬
‫בלגן רציני ב״מפלצוקים״.‬
‫זה היה הכרחי?‬
‫לא. רק מנסה לקדם‬ ‫את הצילומים, כפי שהורו לי.‬
‫עכשיו אף אחד לא ייעלם לו.‬
‫אולי ג׳ראר פשוט הלך לטייל.‬
‫אף אחד לא הולך לטייל באוורסט.‬
‫הוא ותרן. פעם ותרן, תמיד ותרן.‬
‫התאגיד לא יהיה מרוצה.‬
‫אני מתחיל לתהות לגבי התאגיד הזה.‬
‫מה זה?‬
‫זה מעיל השלג הדו-צדדי של ג׳ראר.‬
‫אולי הוא התעייף והקים מחנה פה בסביבה.‬
‫אני לא כל כך אופטימי.‬
‫מה זה?‬
‫תיפח רוחי בראש חוצות.‬
‫זה ג׳ראר?‬
‫אולי זה לא הוא.‬
‫יש פה הרבה מטיילים לא מנוסים.‬
‫אבל זאת החגורה שלו.‬
‫זה חסר משמעות. יש לי חגורה זהה.‬
‫נראה ש… הוא אוכל.‬
‫הוא גדול כל כך! איך הוא עף?‬
‫סרקתי את המורדות המערביים. אין לו זכר.‬
‫קאט!‬
‫מעולה. מה דעתך? זה יעבוד?‬
‫יש לי מחשבה אחת.‬ ‫-כן?‬
‫זין על האווי.‬
‫אתה רשע.‬
‫- מתחבר‬ ‫ג׳וש -‬
‫שלום.‬
‫שלום. ג׳וש שם?‬
‫רגע. ג׳וש!‬
‫אני בא.‬
‫תסגרי את המים.‬
‫היי, קרול. מה קורה?‬
‫היי. מי זאת?‬
‫טוב… זאת מוניקה.‬
‫מי זאת מוניקה?‬
‫היא המגישה שחיבבת,‬ ‫שהגישה לנו ביום האהבה.‬
‫היא המלצרית מ״וולטר״?‬
‫אל תגידי ״מלצרית״ בנימה כזאת.‬ ‫היא מסכנת את חייה כדי להאכיל אנשים.‬
‫למה היא בבית שלי?‬
‫תראי, פשוט אגיד את זה, טוב?‬
‫קרול, אני נפרד ממך.‬
‫מה?‬
‫וזה גם לא רק בגלל מוניקה.‬
‫הבנתי שאכפת לך רק מעצמך ולא ממני.‬
‫איך הגעת לזה בכלל?‬
‫ברור שאכפת לי ממך. אכפת לי ממך כל כך.‬
‫אכפת לך ממני כל כך‬ ‫שעלית על טיסה ללונדון באמצע מגפה.‬
‫אני לא מאמינה!‬ ‫-טוב. תגידו ביי לקרול.‬
‫מי זאת קרול?‬
‫פיפה,‬
‫רוצה לעשות איתי סקס?‬
‫אני אוכלת, גבר!‬
‫סליחה.‬
‫גונתר?‬
‫סיימתי לאכול. אבל אני סבבה, תודה.‬
‫היי.‬
‫דוקטור לייסי.‬
‫חלמתי שזאת את.‬ ‫-באמת?‬
‫קוראים לי זכי.‬ ‫-כן, התכוונתי לשאול.‬
‫בואי נדבר.‬ ‫-טוב.‬
‫הלו!‬
‫היי, רפי.‬ ‫-תרים את המצלמה.‬
‫תזיז את המצלמה.‬ ‫-טוב.‬
‫בוא נראה את ה…‬
‫היי.‬ ‫-אחלה שפם.‬
‫איך שיעורי הבית?‬
‫אני פורש מהתיכון. אני לא צריך את זה.‬ ‫חברים אמרו לי שאני יכול לקבל קרן נאמנות.‬
‫נחש מה.‬ ‫-מה?‬
‫אימא ואבא שוב ביחד.‬
‫אימא, חשבתי שאת יוצאת‬ ‫עם ההוא שהיה ב״חברים״.‬
‫רפאל, תפסיק.‬
‫אבא הוא השטן!‬
‫מה?‬
‫הוא בחיים לא ישתנה. גיגלתי אותו.‬
‫הוא עשה דברים ממש דפוקים.‬
‫יש לי משחק לסיים. ביי.‬
‫רפי!‬
‫איזה סיוט!‬
‫את תוהה לפעמים אם בחרנו בילד הנכון?‬ ‫-אל תדבר ככה.‬
‫כשאימצנו אותו,‬ ‫אמרו שהוא סתם ביישן, ושזה יעבור לו.‬
‫אבל זה לא עבר לו.‬
‫אני שומע אותך!‬
‫אתם שק מלא בבולבולים!‬
‫פאק!‬
‫לא!‬
‫זה היה…‬
‫לא, אין דרך חזרה מזה.‬
‫נראה לי שאסור לנו לצאת מהמלון.‬ ‫החתימו אותי על משהו.‬
‫אנחנו בנות 18. מצפים שנעשה את זה.‬
‫טוב, בואי ניסע ללונדון.‬
‫תגרמי לי לחייך.‬
‫שלום, אני קייט.‬
‫ברוך הבא לחצי שעה של מתיחות על הבוקר.‬
‫אתה מוכן להתחיל יום חדש, עם הרגלים חדשים?‬
‫תשני אותי.‬
‫נהדר!‬ ‫-תשני אותי.‬
‫גם אני מוכנה.‬
‫בוא נתחיל.‬
‫נתחיל בנדנוד קל מאוד.‬
‫בלי לחץ. נהדר.‬
‫בוא נרד.‬
‫בוא נתחבר רגע לכדור הארץ.‬
‫דיטר.‬
‫אתה די חתיך.‬
‫אני אוהבת את השיער שלך.‬
‫לתרגיל הבא שלנו,‬
‫אני רוצה שתחדור אליי 30 פעם.‬
‫בוא נעשה את זה עשר פעמים,‬
‫ותמשיך עד שאני אגיד שסיימנו.‬
‫זה הרבה חזרות.‬
‫אני אוהב אותך, דוקטור לייסי.‬
‫גם אני אוהבת אותך. אבל שמי קרול.‬
‫קרול לייסי.‬
‫לא, רק קרול!‬
‫ד״ר קרול.‬
‫לא, אני לא דוקטור.‬
‫קייט?‬
‫את אני?‬
‫אני אתה. אתה אני. אני חרמנית. למי אכפת?‬
‫זה קריפי, אבל אני אוהב את זה.‬
‫שתוק ובוא הנה.‬
‫כן, המפקדת.‬
‫אני לא מבינה מה זה!‬
‫אתה…?‬
‫לא.‬
‫אני לא גומר אף פעם.‬
‫אתה מוכן להתחיל יום חדש?‬
‫סליחה…‬
‫רונג׳ון, תבלה זמן עם האננס הזה. כל חריץ.‬
‫טוב.‬
‫תודה.‬
‫אלוהים.‬
‫נראה לי שאני חולה.‬
‫כן. חולת אהבה.‬
‫לא, אני חושבת שזה הנגיף.‬
‫לא ייתכן שזה הנגיף. אנחנו בקפסולה.‬
‫בולה, תחזיק לי את השיער.‬
‫השיער שלך קצר. אין שיער להחזיק.‬
‫תחזיק לי ת׳שיער!‬
‫אני לא רוצה להיות פה. אני רוצה להתפטר.‬
‫בולה…‬
‫אני באמת לא רוצה.‬
‫אני לא אמור להיות פה.‬ ‫-בולה…‬
‫איפה להחזיק? אוקיי…‬
‫לא!‬
‫טוב, חבר׳ה. תקשיבו.‬
‫יש לי עדכון בריאות חשוב מאוד בשבילכם.‬
‫כולכם נבדקתם ונמצאתם שליליים.‬ ‫-יש!‬
‫אבל אצל חלקכם התגלה נגיף השפעת.‬
‫שזה הנגיף הטוב!‬
‫הטוב, כן.‬
‫ואצל שניים מכם התגלו‬ ‫שני מקרים שונים של מחלות מין.‬
‫איך נדבקנו בשפעת? היינו בקפסולה.‬
‫הגענו למסקנה שמדובר בשליח ובאחד הגננים,‬
‫ואנחנו מטפלים בזה.‬
‫אם זאת רק שפעת רגילה, אפשר פשוט להמשיך‬ ‫ולהשלים את יום הצילומים, לא?‬
‫לגמרי!‬
‫שחקנים הם האנשים הכי קשוחים שאני מכירה.‬ ‫אנחנו נעמוד בזה.‬
‫פעם הייתה לי בגוף תולעת טפילית‬ ‫באורך עשרה מטר,‬
‫ב״מפלצוקים 2״, ואף אחד לא ידע.‬
‫שברתי את פרק היד ואת הקרסול‬ ‫בסרט האחרון שעשיתי, ולא סיפרתי לאף אחד.‬
‫כל הכבוד. ככה צריך.‬
‫אני מודאגת מאוד לגבי קרול ודיטר,‬
‫ואני חושבת שהם צריכים יום חופש לכל הפחות.‬
‫תקשיבו,‬ ‫לא נעצור את הצילומים בגלל קצת נזלת.‬
‫בואו נצביע, טוב?‬
‫מי רוצה לתת יום עבודה?‬
‫טוב. בואו נצא לשם ו…‬
‫נהרוג כמה מפלצוקים!‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫אני שומע משהו!‬
‫הקן כנראה קרוב.‬
‫כדאי שתזוזו, אחרת תהיו זרעונים לציפורים.‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬
‫בואו נעשה את זה ביום אחר.‬
‫את מסוגלת.‬ ‫-לורן?‬
‫לורן.‬
‫אני חושב שקרה משהו ללורן.‬
‫אני לא יכולה יותר.‬
‫אלוהים, אני עומדת להקיא.‬
‫בבקשה, לא, כי אז גם אני אקיא.‬
‫מנצחים לא מוותרים, ותרנים לא מנצחים!‬
‫נמאס לי לשחק.‬
‫אני רוצה לחזור לחדר.‬
‫בואי נצלם את זה מהר.‬ ‫את תהיי גאה כשזה יהיה מאחורייך.‬
‫קרול, תפסיקי לנרנר אותי.‬
‫לנרנר? זה לא נרנור.‬
‫את יודעת מה? הדור שלך מחורבן!‬
‫לפחות אני לא בומרית.‬
‫אני לא בומרית.‬
‫אני מדור ה-Y, תודה רבה.‬
‫זה לא הזמן לקרב בנות.‬
‫ראיתי תמונה שלך בהופעה של נירוונה.‬
‫לא נכון. זאת לא הייתי אני.‬
‫זה לא נראה כאילו הם מטפסים.‬
‫נכון. למה אין להם חבלים?‬ ‫-נכון.‬
‫היו נותנים לילדה לטפס ככה בלי חבלים?‬ ‫-נכון.‬
‫היא בכלל הייתה יודעת לעשות את זה?‬
‫נראה לי שהיא איבדה את ההכרה.‬ ‫-לורן נראית לי בסדר.‬
‫תתעוררי, לורן. תטפסי.‬
‫יחסית לפעם ראשונה בטיפוס חופשי,‬ ‫אתם עושים עבודה מצוינת, חבר׳ה.‬
‫טוב, חבר׳ה… ממש בא לי להקיא.‬
‫אולי תקראו לחובש?‬
‫אני לא אוהבת שאנשים מקיאים.‬
‫אלוהים.‬
‫אופס.‬
‫שנוריד אותם?‬
‫בוא נראה איך זה ילך.‬
‫אנחנו צריכים להיות מודאגים‬ ‫מכמויות הקיא האלה?‬
‫פשוט כי… אתה יודע…‬
‫יש איזה נגיף בסביבה.‬ ‫-כן.‬
‫יש לזה ריח של…‬
‫נקניק, או משהו.‬ ‫-זה בסדר…‬
‫אני צריכה תיקוני איפור ושיער, בבקשה.‬
‫עיצוב שיער ואיפור, בבקשה.‬
‫היי, לורן?‬
‫עם איזה שחקן הכי כיף לך לעבוד?‬
‫גאווין, אין זמן להחלמה.‬
‫הדינוזאורים חייבים לחזור לעוף.‬
‫פולה, אני לא קוסם.‬ ‫-אני יודעת שאתה לא קוסם!‬
‫אם היית קוסם,‬ ‫היית יכול לשלוף סרט מהתחת שלך!‬
‫אלוהים, זאת מיני דרייבר! אני מתה עליה.‬
‫את יודעת, מדובר בבני אדם, לא במכונות.‬
‫חבוב, תרשה לי להזכיר לך‬ ‫שפעם היית מכור למת׳,‬
‫ופעם נשארת ער שלושה שבועות‬
‫ועשית משהו רע מאוד, וטייחתי את זה.‬
‫טוב. כן. אני זוכר.‬ ‫תודה שהזכרת לי, פולה. תודה.‬
‫ואם אגלה למישהו, אתה תשב בכלא עד סוף חייך.‬
‫אל תאלץ אותי להתקשח.‬ ‫אני לא אוהבת להתקשח.‬
‫את כן אוהבת להתקשח. את מתה על זה.‬
‫גאווין, אפשר לתת לך קצת פרספקטיבה?‬
‫אנחנו אחד משני סרטים שמצטלמים כרגע.‬
‫אנחנו וטום קרוז.‬ ‫-כן.‬
‫אם ניכשל,‬ ‫תאגיד בשווי 50 מיליארד דולר יקרוס.‬
‫אנשים רוצחים אחד את השני‬ ‫בשביל 10,000 דולר.‬
‫מה אתה חושב שהם יעשו‬ ‫בשביל 50 מיליארד דולר?‬
‫יא חמור!‬
‫אוי ואבוי.‬
‫טוב. מל גיבסון נמצא על הסיפון,‬
‫ואני חושבת שהוא חושב שאנחנו זוג.‬
‫עשינו דברים אתמול,‬ ‫והוא לוקח את זה מדי ברצינות.‬
‫מה עשיתם?‬
‫רק מעל המכנסיים.‬
‫גבר, מה המצב?‬
‫תקשיב, יש לי המון מתנות בשבילך.‬
‫האנשים האלה…‬ ‫בכלל לא אכפת להם ממה שיש להם.‬
‫כן. יש לי סבונים, יש לי קרמים,‬
‫יש לי… אתה צריך חולץ פקקים?‬ ‫אשלח לך שני חולצי פקקים.‬
‫יש עותקים של התנ״ך בכל החדרים.‬ ‫הם בכלל לא קוראים אותם!‬
‫אשלח לך אותם כדי שנוכל להתפלל עבורם,‬ ‫כי הם כולם בדרך לגיהינום.‬
‫הם לא נותנים לך יחס טוב.‬
‫זה מרתיח אותי.‬
‫את יודעת מה את צריכה לעשות?‬
‫את צריכה להוביל מהפכה.‬
‫כן. מהפכה.‬
‫אתם כמו ברגים קטנים במכונה. את לא מבינה?‬
‫מנצלים אותך!‬
‫את תשרפי את המנגנונים‬ ‫של הקפיטליזם התאגידי!‬
‫כן.‬
‫הם לא הכוח.‬
‫את הכוח!‬
‫רק את יכולה להוביל את השינוי!‬
‫זו חייבת להיות אני!‬ ‫-זו חייבת להיות את.‬
‫אנחנו עובדים יותר מדי שעות ביממה,‬ ‫ואנחנו חורגים מהלו״ז. זה לא הוגן ולא בטוח.‬
‫קרול, למה את רוצה שנפרוש?‬ ‫פשוט תגידי לנו למה.‬
‫אני לא אומרת ״לפרוש״,‬ ‫אני אומרת ״לאיים בפרישה״.‬
‫אז כולנו נשתף פעולה, כמו כוכבי ״חברים״?‬
‫לא.‬ ‫-אז את רוצה שנשחד אותם?‬
‫זה לא מה שאני אומרת.‬ ‫-את רוצה שנסחט את האולפנים.‬
‫מה אתם לא שומעים בדיוק?‬
‫כל יום, אני אוכל את הקיטקט מהמיני-בר,‬
‫ואז אני חוזר, ויש שם קיטקט חדש.‬
‫אני לא מוותר על זה!‬
‫ידעתי שהיא תעשה את זה. ידעתי שתעשי את זה.‬
‫מה אמרתי לכולם? לא לתת לה לחזור,‬
‫כי את אחת שעוזבת,‬ ‫ואת רוצה שגם אנחנו נהיה כאלה שעוזבים.‬
‫חשבתי שסלחת לי.‬ ‫-האמנם?‬
‫אמרת שסלחת לי.‬ ‫-האמנם?‬
‫לורן!‬ ‫-פשוט לא ראיתי אותך כמה זמן.‬
‫היי. הילדה ששם.‬
‫למה את תמיד פה?‬
‫אבא שלי הוא מתאם הפעלולים.‬
‫הוא לא אוהב אותי, אז…‬
‫טוב… אולי כדאי שנעשה הצבעה.‬
‫טוב. קדימה. מי בעד?‬
‫נהדר! בואו נשמיע את הדרישות שלנו!‬
‫לא, אנחנו בעד לסיים את הסרט.‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬ ‫אמרתי ״מי בעד להיות נגד הסרט״.‬
‫אז היית צריכה להגיד ״נגד״!‬
‫לא. הסברתי את התוכנית,‬ ‫ואז שאלתי מי בעד התוכנית.‬
‫למה שנשמע בקול מישהי‬ ‫שלא יודעת איך לעשות הצבעה?‬
‫חבר׳ה, אני גאה בכם.‬
‫אתם מבינים שביחד‬ ‫אנחנו מסוגלים לעשות כל דבר?‬
‫ואני מזמן, ברגע זה, לכולנו, סרט קלאסי.‬
‫כן.‬ ‫-כן!‬
‫זהו זה.‬
‫לא, תפסיקו! זה עוד לא נגמר.‬ ‫גנבת לי את הפגישה!‬
‫״מפלצוקים 6״!‬
‫מר בסט, כל זה באמת נחוץ?‬
‫אולי. אולי לא.‬
‫זה מלון, לא אזור מלחמה.‬
‫התפקיד שלי הוא לשמור על האנשים האלה,‬ ‫לא לכלוא אותם.‬
‫לא אכפת לך מהם,‬ ‫אתה רק רוצה להשלים את המשימה.‬
‫כמו שמפקד מעמיד פנים שאכפת לו מהחיילים‬ ‫לפני שהוא שולח אותם למות.‬
‫אז בוא נסיים את הסרט הזה‬
‫ונלך הביתה!‬
‫- יום 94 -‬
‫היי, גאווין?‬ ‫-היי.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫כל השורות שלי נמחקו מהסצנה הבאה.‬
‫זה בטח לא נכון.‬
‫זה לא נכון. יש לה שורות בסצנה, לא?‬
‫רק שורות לא ורבליות.‬
‫אבל זו הסצנה שבה אני אמורה‬ ‫ליצור קשר רגשי עם המפלצוקון.‬
‫אה, כן.‬
‫האולפן רצה שקריסטל תעשה את זה,‬ ‫בגלל שהיא צעירה.‬
‫אני צעירה.‬
‫הם פשוט חשבו שהיא תתחבר יותר עם הגור.‬
‫למה?‬ ‫-טוב, היא הגורה.‬
‫ואת כבר לא.‬
‫האולפנים יודעים שהעבידו אותך קשה מדי,‬ ‫והם שמעו אותך.‬
‫מה זאת אומרת, ״שמעו אותי״? מה?‬
‫שמעו אותך.‬
‫עכשיו תפסתי אותך, יא בנזונה.‬
‫לא.‬
‫קול, תניח את הרובה הזה.‬
‫לדינוזאור הקטן הזה יש זכות להיות‬ ‫בפלנטה הזאת בדיוק כמונו.‬
‫זה לא עניין של הפלנטה.‬
‫זה עניין של צדק!‬
‫לא, תניח אותו!‬
‫לעזאזל, ויויאן!‬
‫איך את יכולה להיות תמימה כל כך?‬
‫היצורים האלה הם רוצחים.‬
‫הם הרגו את ג׳ראר, והם הרגו את הורייך!‬
‫הם הרגו את הורייך למוות.‬
‫הם לא כולם מפלצות.‬
‫אבל אולי חלק מאיתנו כן!‬
‫ויויאן, מה את עושה?‬ ‫תחזרי הנה מיד! שיט.‬
‫את תמותי כמו אימא שלך!‬
‫בוא, קטנצ׳יק.‬
‫הוא רק רעב.‬
‫זה כאילו היא קוראת מחשבות של דינוזאורים.‬
‫אתה מוגן עכשיו. אף אחד לא יפגע בך.‬
‫אם היצור הזה יזוז, אני אפוצץ לו ת׳ראש.‬
‫וואו.‬
‫אוקיי.‬
‫הוא לומד.‬
‫ממנה.‬
‫טוב, בוא נראה אם אתה יכול‬ ‫לעשות את הצעדים האלה.‬
‫טוב מאוד.‬
‫וואו.‬
‫נראה שיהיה לנו פה ריקוד במעגל.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫עכשיו אני יודע‬
‫שאני חייב להרוג את כולם.‬
‫ו… קאט!‬
‫עבודה מצוינת.‬
‫אולי תפסיק? אתה יכול להפסיק עם זה.‬
‫היי! זה נראה מדהים!‬
‫דארן, זה ממש בולשיט.‬
‫קודם זאת הייתה הסצנה הגדולה שלי,‬ ‫ועכשיו אני רק משתינה על עצמי.‬
‫השתנה היא תגובה אנושית מאוד‬ ‫כשמפלצוק שואג עלייך.‬
‫זה משפיל!‬ ‫-במקומך לא הייתי דואג.‬
‫אנחנו צריכים לתת לחנונים, למעריצים‬ ‫של המפלצוקים, את מה שהם רוצים.‬
‫הם רוצים אותנטיות.‬
‫קריסטל עשתה פה טיקטוק עם דינוזאור.‬ ‫זה אותנטי?‬
‫הריקוד הזה הוא הקטע שיוצג בטקס האוסקר.‬
‫מה? מה פתאום.‬
‫תאמיני לי.‬
‫גאווין, אנחנו צריכים לעצור,‬ ‫להתארגן מחדש, להתמקד,‬
‫ואני אשכתב את התסריט.‬ ‫תן לי שבועיים, והוא יהיה להיט.‬
‫לעצור את הצילומים לשבועיים?‬ ‫-כן, כמו שעשו ב״אפוקליפסה עכשיו״.‬
‫זה המודל.‬
‫מה?‬ ‫-אנחנו לא נעצור הכול לשבועיים.‬
‫אמרנו לרפי שאנחנו נוסעים לשלושה חודשים.‬ ‫עברו חמישה וחצי!‬
‫לא באתי עד הנה כדי שזה לא ילך.‬
‫רפי יבין כשהוא יראה‬ ‫איזה סרט מעולה זה יהיה.‬
‫אף אחד מהסרטים האלה לא מעולה.‬
‫אני מדגים לו את הערך של עבודה קשה,‬
‫והתמדה, ואחריות,‬
‫וזה הדבר הכי טוב‬ ‫שאבא יכול לעשות בשביל ילד.‬
‫לא, הדבר הכי טוב שהורה יכול לעשות‬ ‫הוא להיות נוכח.‬
‫אמרתי לך, אבא שלי לקח אותו‬ ‫לצהריים ב״נובו״, והוא נראה בסדר.‬
‫אתה חושב שהוא בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫הוא פתח קמפיין מימון המונים להשתלת כליה!‬
‫כמה כסף הוא אסף?‬ ‫-79 אלף דולר!‬
‫הילד הוא יזם.‬
‫הוא הצטרף למשפחה שלנו רק לפני 17 חודשים.‬
‫צר לי לומר, אבל…‬
‫הזיכיון הזה נמצא בחיים שלי‬ ‫הרבה יותר זמן מרפי.‬
‫אתה כזה דפוק.‬
‫אני אוודא שיכללו אותך‬ ‫באיזו רשימת פסולי אימוץ.‬
‫בבקשה, תעשי את זה.‬ ‫-אתה לא תאמץ שוב לעולם!‬
‫כן? אני אאמץ שוב!‬
‫אאמץ חצי מדרום אמריקה אם ארצה!‬
‫פרו, צ׳ילה, ונצואלה…‬
‫בואו לגור אצלי!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני אורז.‬
‫אתה עוזב?‬
‫כן, מחר יש לנו משחק.‬
‫לא סיפרתי לך?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, אז מה עושים עכשיו?‬ ‫אפשר את כתובת המייל שלך?‬
‫כמובן.‬
‫טוב, מה היא?‬
‫אה, את רוצה אותה עכשיו?‬
‫אבל אני אורז.‬
‫טוב, מה קורה פה?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אני מבולבלת,‬
‫כי חשבתי שיש בינינו משהו רציני.‬
‫אז ככה: אני נשוי.‬
‫מה?‬
‫יש לי חמישה ילדים.‬
‫יש לך חמישה ילדים?‬
‫משלוש נשים שונות.‬
‫משלוש נשים שונות?‬
‫ועוד שלושה בדרך.‬
‫משתי נשים נוספות.‬
‫וואו. אוקיי. אז…‬
‫אולי כדאי שאתקשר לאשתך.‬
‫באמת? היית עושה את זה?‬
‫כן. ועוד איך.‬
‫היא תשמח נורא! היא מתה עלייך.‬
‫טוב, סליחה… אני לא מבינה מה קורה.‬
‫הזוגיות שלי עם אשתי היא מאוד אירופאית.‬
‫טוב… מה זה אומר?‬
‫שמותר לי לקיים יחסי מין איתך.‬
‫אה. וואו…‬
‫טוב, זה… מה?‬
‫לא, אל תהיי עצובה.‬
‫היה לך כיף.‬
‫עכשיו, התכוונתי לשאול אותך…‬
‫יש לך פייפאל?‬
‫כן.‬
‫זוכרת את הקיטקאט והמים ששתית אתמול?‬
‫הם עלו 26 פאונד.‬
‫אניקה.‬
‫את עובדת במשמרת הלילה?‬ ‫-כן.‬
‫אני רואה איך אתה מסתכל עליי.‬
‫כן. גם אני מרגישה ככה. ואני רוצה שתדע‬
‫שאני רוצה לקרוע ממך את הבגדים‬ ‫ולבצע בך את זממי כמו חיה.‬
‫זה מדהים.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫אבל…‬ ‫-היי.‬
‫לאן אתם הולכים?‬
‫לעזור לו לפתוח סתימה באסלה שלו.‬
‫אני אעשה את זה. אני אפתח לו את הסתימה.‬
‫תן לי לטפל לו בסתימה.‬
‫אני אפתח לסתימה שלך את הצורה.‬
‫באמת. תן לי לפתוח לך את הסתימה.‬
‫אני רוצה לפתוח את הסתימה הזאת.‬
‫אני רק מנסה לדאוג לך,‬
‫כדי שלא תמצאי את עצמך באסלה הלא נכונה.‬
‫אתה לא קובע איזו סתימה אני אפתח!‬
‫אני רק עושה את המעשה הנכון בשבילך,‬
‫ובשביל האסלה שלו, שעכשיו אפתח לו אותה.‬
‫אני אטפל באסלה הזאת. אני אנקה לך את האסלה.‬
‫אז… קדימה. תודה לך, אניקה.‬
‫איפה אתה?‬
‫אני במיטה שלנו.‬
‫חמים פה ונעים. תחושה של בית.‬
‫אני מתה שהסרט הזה ייגמר כבר.‬ ‫לפעמים אני מתגעגעת להיות שם איתך.‬
‫סליחה שזה היה קשה כל כך.‬
‫היי. מה קורה?‬
‫קרול עדיין לא מתגברת.‬
‫אוי, מסכנה.‬ ‫-כן.‬
‫ממש קשה לה כרגע.‬
‫מה? אתה לא יכול פשוט לגור בבית שלי‬ ‫עם החברה החדשה שלך!‬
‫היי! אני שומר לך על הבית בחינם, טוב?‬ ‫שימי ברקס, קרול.‬
‫היי, מה להזמין לנו לאכול?‬
‫אתמול הזמנו סיני, נכון?‬
‫אולי תאילנדי?‬ ‫-אולי תאילנדי.‬
‫אל תזמינו שליחויות לבית שלי!‬
‫אני באה הביתה עכשיו!‬
‫מה לעזאזל את עושה?‬
‫אני נועלת את התסריט.‬
‫לא תצטרך את אלה יותר. אתה יודע למה?‬
‫בגלל שאתה סיימת.‬
‫תתרחק!‬
‫אדי ודר נתן לי את הגיטרה הזאת!‬ ‫-לא מעניין אותי!‬
‫זה לא מפריע לי.‬ ‫-לא?‬
‫העבודה שלי נמצאת בענן.‬
‫אתה בטוח, ״סאמרבוי1987״?‬
‫זה הענן שלי!‬
‫כבר לא!‬
‫רפי! תסתכל למצלמה.‬
‫תסתכל על המחשב של אבא.‬
‫אימא שרפה אותו,‬ ‫בגלל שהתסריט של אבא נמצא במחשב!‬
‫אבא מנסה לעשות סרט שהוא לא חתיכת חרא,‬
‫כמו שאימא אוהבת לעשות.‬
‫אימא שלך חסרת כישרון, רפי.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אני לא אוהב סרטים.‬
‫הם ארוכים מדי. ביי.‬
‫חסרת הכישרון הזאת חוזרת הביתה,‬
‫כדי לטפל במלאך הקטן שלנו.‬
‫הוא לא מלאך.‬
‫נראה לך שהחתול הטביע את עצמו?‬
‫רק שתדע,‬
‫אני יודעת שהדבר הזה לא יקרה יותר לעולם.‬
‫רפי! אימא חוזרת הביתה!‬
‫חופש!‬
‫אלוהים!‬
‫עבודה מצוינת.‬
‫זאת יד הטניס שלי, יא בן זונה!‬
‫גאווין!‬
‫הוא ירה לי באצבעות!‬ ‫-גם את מנסה לברוח?‬
‫מה פתאום. פשוט שמעתי רעש.‬
‫תירגעי.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫מה את עושה? למה הרבצת לו?‬
‫מה קרה לך ביד?‬
‫אתה עשית את זה!‬
‫אני אטפל בזה. תחזרי פנימה.‬
‫נפלת על החצץ?‬ ‫-לא! זה באשמתך!‬
‫התרפיסטית אמרה לא להאשים.‬ ‫אל תאשימי אותי!‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫המאבטחים התבלבלו.‬
‫הם חשבו שלורן היא מעריצה מטורפת, וירו בה,‬
‫והיא איבדה כמה אצבעות.‬
‫היא תהיה בסדר. בסך הכול כמה אצבעות.‬
‫פצע שטחי.‬
‫אין סיבה לדאגה.‬
‫גאווין, אסור לירות בשחקנים.‬
‫אסור אפילו להרעיל אותם בימינו.‬
‫זה תמיד מגיע לתקשורת.‬
‫אני לא החלטתי לירות בהם. מר בסט כפוף לך.‬
‫מר בסט? סליחה, מי זה מר בסט?‬
‫חשבתי שאת שלחת אותו.‬
‫מר בסט? אני לא…‬
‫זה לא מצלצל לי מוכר.‬
‫הוא נשמע מפחיד,‬ ‫כמו אחד שלא כדאי להתעסק איתו.‬
‫נשמע כמו אחד שיעשה כל דבר‬ ‫כדי לוודא שהסרט יצולם.‬
‫טוב…‬
‫צריך לעצור את הצילומים.‬ ‫-אנחנו לא עוצרים את הצילומים.‬
‫אנחנו עוצרים את הצילומים.‬
‫אנחנו לא עוצרים את הצילומים, גאווין.‬ ‫-אנחנו עוצרים את הצילומים, פולה!‬
‫זה לא שהעולם נואש לקבל‬ ‫עוד סרט על מפלצוקים!‬
‫זה לא חיסון!‬
‫זה סרט ״מפלצוקים״! יש חמישה כאלה!‬
‫הם כולם זהים!‬
‫סליחה, קפאתי לרגע,‬
‫אבל אני מניחה שהסכמת עם כל מה שאמרתי,‬
‫וזה מאוד משמח אותי,‬
‫כי אם לא תדאג שהסרט הזה יצולם,‬ ‫אני אשלח את אחד הפילים האלה‬
‫שירמוס לך את הבית ואת הילדים.‬
‫בסדר? האקונה מטטה, יקירי.‬
‫וואו.‬
‫אני כל כך מקנאת בה.‬
‫היי, טום.‬
‫- טום, יו״ר האולפנים -‬
‫צר לי, אבל אין לנו מספיק זמן או כסף‬ ‫כדי להשלים את סרט המפלצוקים הזה.‬
‫יופי, אז תעשו את זה, ונהיה בקשר.‬
‫לא נראה לי שאפשרי לעשות את זה.‬
‫את לא רוצה אותי בתור אויב, פולה.‬ ‫אני אשמיד אותך מבפנים!‬
‫טוב, טום. תודה לך על ההזדמנות הזאת.‬
‫הלו.‬ ‫-לי.‬
‫היי. הלו״ז נראה בלתי אפשרי בתקציב שלנו.‬
‫- לי, יו״ר ההנהלה -‬
‫יופי, אז תעשו את זה, ונהיה בקשר.‬
‫לא, לי. אתה לא מבין. זה בלתי אפשרי.‬
‫יש לי אמון בך.‬
‫מעולם לא אכזבת אותי עד היום.‬
‫רגע.‬
‫אתה בפיג׳י?‬
‫כן, אני בפיג׳י.‬ ‫-אני על החוף.‬
‫לא ראיתי אף אחד כבר 37 ימים!‬
‫רוצה לשחק טניס?‬ ‫-כן! אשמח לשחק איתך טניס!‬
‫בארבע?‬ ‫-בארבע!‬
‫יש לך כדורים? יש לי כדורים!‬
‫דיברתי עם לורן הבוקר.‬
‫היא אוהבת את כולכם,‬ ‫ומוסרת שהדבר הכי טוב שתוכלו לעשות למענה‬
‫הוא לדאוג שהסרט הזה יהיה נהדר.‬
‫גם אני דיברתי איתה,‬ ‫והיא ממש לא סבבה עם זה.‬
‫היא ממש כועסת עליי, כאילו זה באשמתי,‬ ‫אבל אני לא יריתי לה באצבעות.‬
‫אנשי הצוות של מר בסט חשבו‬ ‫שאתם מותקפים בידי מעריצה פסיכוטית.‬
‫הצליחו לחבר לה את האצבעות בחזרה?‬
‫לא הצליחו למצוא אותן.‬
‫נשאר רק אגודל.‬
‫זאת ברכה, טוב?‬
‫לורן תחזור מזה מחוזקת.‬
‫יש מיליון דברים שאפשר לעשות עם אגודל.‬ ‫הרי לא מדובר בזרת.‬
‫מתי היא תצלם את הסצנות הנותרות שלה?‬
‫לא נצלם את הסצנות הנותרות שלה.‬ ‫לורן סיימה את תפקידה,‬
‫ונעשה כמה תיקונים מחוכמים‬ ‫שאף אחד לא יבחין בהם.‬
‫אז מותר לנו לעזוב?‬
‫לא, לצערי. אתם צריכים להישאר, כי אתם‬ ‫חתומים על חוזים. זה נקרא ״להיות מבוגר״.‬
‫ג׳יזס כרייסט…‬
‫טוב, תקלה קטנה. זו לא אמורה להיות בעיה.‬
‫מתאם הפעלולים שלנו, סטיב,‬ ‫היה במגע עם חולה מאומת,‬
‫אז הוא ידבר איתנו דרך זום היום.‬
‫כמה זמן לוקח לצלם סרט אקשן…‬
‫סטיב!‬
‫היי, חבר׳ה. אני מקווה שכולם נרגשים‬ ‫לקראת קטע הפעלולים היום.‬
‫סטיב, נראה שירדת במשקל.‬
‫אני במשקל הרגיל שלי.‬
‫טוב. בואו נעבור על הסצנה.‬
‫טוב, בואו נעבור עליה.‬ ‫כמו בחזרות שעשינו. זה יהיה…‬
‫קפאתי.‬
‫אני קפוא. קפאתי?‬
‫איזה בולשיט! אמרתי לך שזה לא יעבוד!‬
‫עכשיו שומעים אותי? שומעים?‬
‫כן.‬ ‫-סטיב, קדימה.‬
‫טוב, אז ככה. האקשן מתחיל‬ ‫כשדסטין פוגש באיש הקרח הראשון.‬
‫קרב מגע טיפוסי.‬
‫תזכרו: הדיפה, דחיקה, ובסוף חניקה.‬
‫טוב, קח אותי לתל.‬
‫על התל, קרול תחסל את אנשי הקרח 4 ו־5,‬
‫בסדרה של פיצוצים.‬
‫דיטר וקריסטל, אתם תחפו על אנשי הקרח,‬
‫ושון, אתה תלך…‬
‫שאלה: כשאני מגיעה לסימן שלי,‬ ‫אני אמורה לפנות לשמאל שלי?‬
‫טוב! צוות ראשון, למקומות! קדימה!‬
‫זהירות!‬
‫הייתי צופה בסרט הזה!‬
‫שכחתי לספר לך שאבא שלי נוראי בפעלולים.‬
‫סליחה, דארן. נראה לי שטעיתי בכבל.‬ ‫בואו ננסה שוב.‬
‫לא!‬
‫לעזאזל!‬
‫סליחה, חבר׳ה. בדקתי מיילים לרגע. איך היה?‬
‫לא מוצלח. אולי נצטרך…‬
‫לעשות עוד טייק, כן.‬
‫טוב, אני רוצה שתתקשר לאולפן‬ ‫ותגיד להם שילכו להזדיין.‬
‫טוב, אז…‬
‫מה יקרה אז,‬
‫כשאצטרך להשיג קרוון גדול יותר למארק רפאלו,‬
‫ואבקש מהם, והם יגידו‬ ‫״לא, אמרת לנו ׳לכו תזדיינו׳ בשם קרול״?‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬ ‫-יש תאריך יציאה סופי בחוזה שלי?‬
‫לא.‬ ‫-אז הם באמת יכולים להעביד אותי לנצח.‬
‫לא, לא לנצח. הם לא מפלצות!‬ ‫הם רק מנסים לעשות סרט טוב.‬
‫אנחנו מקבלים יחס גרוע!‬
‫אוי, תעשי לי טובה.‬ ‫את מקבלת יחס גרוע יחסית לשחקנית.‬
‫אני מקבל יחס רע יחסית לבן אדם!‬
‫ניסית פעם ללמד ילד בן 12 חשבון?‬
‫זה בלתי אפשרי! טוב?‬
‫הוא נעול בחדר שלו.‬
‫נכנסתי לשם אתמול,‬ ‫והוא צפה בפורנו מוניות יפני.‬
‫מה זה פורנו מוניות יפני?‬
‫בדיוק מה שזה נשמע!‬
‫יש זיון עם נהג מונית, באמצע הסרטון, ביפן!‬
‫אני צריכה שתתקשר לאולפן‬ ‫ותגיד להם שיפסיקו להתעלל בנו.‬
‫אחרת אני פורשת. אני עוזבת.‬
‫אם תפרשי מהצילומים עכשיו,‬
‫תהיי אחראית לפצות אותם‬ ‫על כל העלויות שיתפחו בגללך.‬
‫מה? מה זאת אומרת?‬
‫זאת אומרת שאם תפרשי מהסרט,‬ ‫תהיי חייבת להם 114 מיליון דולר.‬
‫לא ידעתי שיש סעיף כזה!‬
‫גם אני לא! לא קראתי את החוזה שלך.‬
‫אתה לא סוכן טוב ולא חבר טוב.‬
‫אני סוכן טוב מאוד.‬
‫ואת יודעת מה? אני לא חבר שלך.‬ ‫אנחנו סתם מעמידים פנים כשאין מגפה.‬
‫אני חייב לסיים. זה מארק רפאלו.‬ ‫-אל תנתק.‬
‫היי, מארק.‬
‫אלוהים! אתה בבריכה.‬
‫מה שלומך?‬
‫היום היה נהדר בעיניי.‬
‫באמת?‬
‫את לא?‬ ‫-לא!‬
‫היום היה אסון.‬
‫מה פתאום?‬
‫כולם נפצעו בפעלול!‬
‫לא, לפני הפעלול.‬ ‫הסצנה שצילמנו לפניו הייתה מדהימה.‬
‫כן, גאונית, אבל אז כולם נפצעו קשות.‬
‫כן, זה בהחלט היה מצער. אדבר איתם מחר.‬
‫אני פשוט…‬
‫האמת… נראה לי שלא נשאר לי מה לתת.‬
‫אני מאוד מצטער על זה.‬
‫כנראה התמקדתי כל כך בדינוזאורים‬ ‫ששכחתי שיש פה גם בני אדם.‬
‫כן.‬
‫כן. אדבר עם גאווין.‬ ‫אעשה כמה שינויים כדי שתהיי מבסוטה.‬
‫אני מזועזע.‬
‫באמת? זה יהיה אדיר!‬
‫קרול, אני באמת מצטער.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫היי!‬ ‫-אלוהים…‬
‫נעשה תחרות. קדימה.‬ ‫-היי!‬
‫קדימה. נסי לתפוס אותי!‬
‫מרקו!‬
‫היי, דארן!‬
‫דארן, מה קורה?‬
‫אלה לא הדפים שכתבתי.‬
‫כן, החלטנו לא לצלם אותם.‬
‫הם לא היו טובים,‬
‫אז נצלם לפי התסריט המקורי,‬
‫שהוא גם התסריט האמיתי שאושר ע״י האולפן.‬
‫שהוא גם הגרסה הכי גרועה!‬
‫כולם מסכימים שהשינויים שלי מהממים.‬
‫הם מבהירים את המסר הסביבתי שלנו.‬
‫לאנשים לא אכפת מאיכות הסביבה.‬
‫אנשים הולכים לקולנוע‬ ‫כדי לראות דינוזאורים מתפוצצים ומתים.‬
‫למה? כי דינוזאורים‬ ‫הורגים אנשים! הם מפלצות!‬
‫אנחנו צריכים סרטים עם לב.‬
‫תשאל את מרתה. מרתה?‬
‫היא הקהל שלנו.‬
‫נכון שהדינוזאורים צריכים לחיות?‬
‫לא אכפת לי אם דינוזאורים מתים.‬ ‫חשבתי שהם כבר מתו.‬
‫בסדר. אדקלם את החרא שלכם, מילה במילה.‬
‫והסצנה המחורבנת שאנחנו עומדים לצלם…‬
‫אני לא יודע איך אציל אותה,‬ ‫אבל אני אציל אותה. כי זה מה שאני עושה.‬
‫אני הופך חרא לזהב.‬
‫זה אמור להחליק לך לגרון.‬
‫אתם יודעים, שמעתי שההפקה במצב נוראי.‬
‫הם מאריכים אותה בשלושה חודשים נוספים.‬ ‫אני בעננים!‬
‫ככל שהחארות האלה יישארו במלון שלי יותר,‬
‫זה רק מגדיל את הבית שאבנה כשהם יעזבו.‬
‫תהיה לי אסלה כזאת‬ ‫שתשפריץ לי מים לתוך התחת,‬
‫תחמם ותייבש לי אותו.‬
‫רונג׳ון לא נוגע יותר בשום דבר.‬
‫וגם, ככל שהם יישארו כאן יותר,‬
‫זה יעזור לדיטר להבין‬ ‫שהוא לא צריך שום דבר מלבדי.‬
‫כן.‬
‫לחיים! שהצילומים לא יסתיימו לעולם!‬ ‫-שהצילומים לא יסתיימו לעולם!‬
‫כן, מפלצוקים! יש לכם יומולדת!‬
‫היי, מפלצוקים! יש לכם יומולדת!‬
‫מפלצוקים! יש לכם יומולדת!‬ ‫-חלק 1!‬
‫מפלצוקים! יש לכם יומולדת!‬ ‫-חלק 2!‬
‫אני כאן.‬
‫אנחנו משפחה.‬
‫תמיד היית הגיבור שלי.‬
‫אני יודעת שאהבתנו‬ ‫תעזור לנו לשרוד את הסיוט הזה.‬
‫ו… קאט!‬
‫ממשיכים הלאה. יופי.‬
‫נהדר. זה היה…‬
‫ממש הרגשתי את זה. זה היה חזק.‬
‫הצלחתי לגלם את הפיזיות שלה?‬
‫כן, אתה בסדר. אתה פשוט גבוה מדי ב-15 ס״מ.‬
‫ואתה לא אשתי.‬ ‫-טוב.‬
‫אתה יודע שפוצצו לה את היד? אשתי?‬
‫לא חזרתי אפילו כדי לעזור לה בשיקום.‬ ‫אני חייב לסיים את הסרט המחורבן הזה.‬
‫איזה מין מניאק מתנהג ככה?‬ ‫-זאת סיטואציה ספציפית…‬
‫אני מניאק?‬ ‫-לא.‬
‫מה אני עושה?!‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫איבדתי את אשתי,‬ ‫ואת הבן שאימצתי לפני שנתיים, בשביל זה?‬
‫כל הזמן הפקתי את הסרט הזה,‬ ‫אבל הייתי צריך להפיק את המשפחה שלי!‬
‫אתה מפיק בפרויקט הזה?‬ ‫-אין לי קרדיט, אבל כולם יודעים.‬
‫ראית?‬ ‫-הוא רק מגיב ככה‬
‫בגלל שהוא מרגיש משהו,‬ ‫בגלל שגרמת לו להרגיש משהו.‬
‫תודה.‬ ‫-אז כל הכבוד.‬
‫מה זה היה בכלל?‬
‫זה מה שנקרא ״עזיבה בכעס״. לא רעה מסוגה.‬
‫יש לך ביקורת בונה על זה, אדון סאנדאנס?‬
‫זה הרגע שבו בחרת לדבר איתי?‬
‫לבוא הנה ולקטול אותי? אתה?‬
‫יש לנו שם לאנשים כמוך בתעשייה. כן.‬
‫מדברים עליך. אתה יודע מה השם?‬ ‫״שחקן גרוע מעפן״.‬
‫אתה אפס. אתה הורס הכול.‬
‫אתה מוציא לי שם רע.‬
‫אתה עושה פוזות!‬
‫מדבר וממלמל… זה לא משחק!‬
‫עושה פוזות עם האוסקר שלי!‬
‫קרול!‬
‫היי!‬
‫למה את כועסת?‬
‫אין לי מה לעשות בסצנות האלה.‬ ‫כל הזמן מקצצים אותי ומענישים אותי.‬
‫חשבתי שתדבר עם האולפן.‬
‫דיברתי.‬ ‫-ו…?‬
‫זה לא היה טוב.‬ ‫אני חושב שזה חזר כמו בומרנג.‬
‫אבל אתה הבמאי!‬ ‫הם ייתנו לך מה שרק תרצה. הם ישמעו בקולך.‬
‫לא, הם לא!‬
‫הם יביאו את ג׳ון פברו שיסיים את הסרט‬ ‫וישלחו אותי הביתה בתור גופה.‬
‫אני לא רוצה להיות בכלא הבמאים! בסדר?‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-לא.‬
‫מחקו לי שורות ולא נותנים לי לעזוב,‬ ‫ואף אחד לא דואג לי!‬
‫זה פשוט לא נכון, קרול.‬
‫אני בא-כוחך. אני הלוחם שלך!‬
‫אילו רק יכולת לראות‬ ‫כמה קשה אני עובד למענך,‬
‫מאחורי הקלעים, בדלתיים סגורות, בזום…‬
‫זה בולשיט. אתם מעבידים אותנו‬ ‫בזמן שאנחנו חולים ופצועים. וזה לא בסדר!‬
‫סליחה. אם יורשה לי להתערב,‬
‫קיבלתי טלפון בקשר לסבתא שלך.‬ ‫-טוב. מה?‬
‫היא מתה.‬
‫מה?‬
‫כן, היא מתה.‬
‫בשנתה. אז…‬
‫אני נורא מצטער.‬ ‫-גם אני.‬
‫אני נורא מצטער.‬ ‫-טוב.‬
‫אז נראה לי שאני צריכה‬ ‫להיות עם המשפחה שלי כרגע.‬
‫זה פשוט לא יתאפשר, קרול.‬
‫אז תאפשר את זה.‬
‫את לא היחידה שחווה אובדן!‬
‫הכלב שלי נדרס!‬
‫האם הטרחתי את כולם כאן? לא.‬
‫התאבלתי לבדי.‬
‫נאלצתי לנטוש את החתול שלי ברחוב‬ ‫רק בשביל לעבוד בסרט הזה.‬
‫יש לי חבר שנמצא בתקופה קשה,‬ ‫ואני לא יכול להיות שם בשבילו.‬
‫הסרט שלו לא עלה בקולנוע, והוא מדוכא.‬
‫בת כמה הייתה סבתא שלך?‬ ‫-היא הייתה בת 97.‬
‫זה עצוב, אבל החיים חייבים להימשך.‬ ‫וההצגה חייבת להימשך!‬
‫אתה יודע מה? נהפכת למפלצת!‬
‫מסכה.‬ ‫-אוי!‬
‫אני שותה, אז…‬
‫- יום 166 -‬
‫דסטין, אל תהיה עצוב. הצילומים נראים נהדר!‬
‫שלום. זאת פולה מהאולפן,‬
‫ורק רציתי להודות לכולכם‬ ‫על ההקרבה האדירה שלכם.‬
‫היא שווה את זה.‬
‫היי פולה, עם מי את מדברת?‬
‫בק!‬
‫אני מדברת עם צוות השחקנים של ״מפלצוקים 6״!‬
‫אין מצב. סרט אקשן…‬
‫זה אחד מזיכיונות האקשן האהובים עליי.‬ ‫-באמת? גם עליי!‬
‫שמעתי שיש להם קצת זמן פנוי.‬ ‫אולי תנגן להם איזה גרוב פאנקי?‬
‫לנגן גרוב פאנקי זה הצד החזק שלי.‬ ‫למי מתחשק ערב בנות?‬
‫לי, בטוח. גבירותיי ורבותיי, בק.‬
‫מה שלום כולם? אתם נראים ממש סקסיים הערב!‬
‫האולפן רצה להביע את הערכתו‬ ‫וביקשו ממני לתת לכם בראש.‬
‫תודה שעמדתם בתנאי החוזה שלכם!‬
‫רק עוד 37 ימי צילומים והסרט הזה יהיה גמור!‬
‫בק!‬
‫כולם לקום על הרגליים! קדימה!‬
‫״בנות, יש אחד שהוא שלכן‬
‫לילה שהוא מיוחד בכל מקום‬
‫מניו יורק ועד הוליווד‬
‫זה ערב בנות, וההרגשה טובה‬
‫כן, זה ערב בנות‬
‫וההרגשה טובה‬
‫כן, זה ערב בנות‬
‫איזה ערב…״‬
‫איזה ערב!‬
‫זין, בואו נרקוד!‬
‫״וההרגשה טובה‬
‫כן זה ערב בנות, איזה ערב‬
‫מפלצוקים רומנטיים‬
‫יש לכם טי-רקס‬
‫רפטור מתוחכם…‬
‫בן זונה!‬
‫לך מפה!‬
‫״בואי לשחק איתי הלילה, מאמא‬
‫זה הערב שלכן…״‬
‫זין על המקום הזה!‬
‫״הכול יהיה בסדר, זה הערב שלכן‬
‫הכול יהיה בסדר‬
‫זה הערב שלכן‬
‫הכול יהיה בסדר‬
‫זה הערב שלכן‬
‫הכול יהיה…״‬
‫אני נמצאת על הסט,‬ ‫עם השחקנים המדהימים של ״מפלצוקים 6״.‬
‫קרול, איך זה להיות שוב על הסט‬
‫עם כל חברייך ל״מפלצוקים״?‬
‫זה נהדר. אני מחייכת כל הזמן. אני חוזרת‬ ‫הביתה וכואבות לי הפנים מרוב חיוכים.‬
‫חשוב שנדבר לרגע‬ ‫על התקופה הקשה שכולנו נמצאים בה.‬
‫מישהו מכם רוצה לומר משהו על מה שאפשר לעשות‬ ‫כדי לפתור את הבעיות של העולם כרגע?‬
‫יש לי חדשות טובות לעולם,‬ ‫ואני חושב שזה יכול לעזור קצת.‬
‫האולפן החליט שבגלל שאנחנו‬ ‫עושים כזאת עבודה מצוינת,‬
‫אנחנו נמשיך ישר לצילומים של ״מפלצוקים 7״.‬
‫מדהים!‬ ‫-מה?‬
‫ברגע שנשלים את 6!‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫לא הסכמתי להופיע ב״מפלצוקים 7״!‬
‫אלה אותם הצילומים!‬
‫לא. אין מצב.‬
‫אני פורשת. אין מצב. לא.‬
‫זה בשידור חי?‬
‫הלו? שומעים אותי? בבקשה תעזרו לנו.‬
‫מחזיקים אותנו כאן בניגוד לרצוננו.‬ ‫אני לא יכולה לעשות עוד סרט.‬
‫אני לא יכולה!‬ ‫המקום הזה לא בטוח! מסוכן פה…‬
‫מה קרה לאורות?‬
‫מישהו יכול להדליק אותם בבקשה?‬
‫מה?‬ ‫-זה לא בשידור חי.‬
‫אנחנו לא בשידור חי.‬
‫היי, חתלתולי קריסטל.‬
‫אתם אולי לא מכירים אותי,‬ ‫אבל אני חברה קרובה של קריסטל.‬
‫אני יודעת שלכולנו קשה בתקופה הזאת,‬
‫אבל שחקני ״מפלצוקים״ מוחזקים‬ ‫בניגוד לרצונם, באופן חלקי,‬
‫ונאלצים להשלים צילומי סרט‬ ‫בתנאים מאוד לא הומניים.‬
‫פוצצו ללורן ון צ׳אנס את היד,‬
‫ומכריחים אותנו לעבוד תוך כדי מחלת השפעת!‬
‫אז אנחנו צריכים שתיכנסו לאינסטגרם,‬ ‫טיקטוק, טוויטר, אפילו לינקדאין,‬
‫ותדרשו שירשו לנו לחזור הביתה.‬
‫בשכר מלא. ובלי שום השלכות.‬
‫זה מושלם. תודה רבה, קריסטל.‬
‫אני שמחה לעזור. אני יודעת כמה קשה היה‬ ‫לחלק מהשחקנים המבוגרים כאן.‬
‫כן, היה להם קשה.‬
‫אל תפרסמי את זה.‬
‫מה? למה?‬
‫כי אתם נשמעים כמו שחקנים בכיינים ומפונקים.‬
‫אני לא מפונקת!‬
‫אנשים לא רוצים לשמוע סלבריטאים מתלוננים‬
‫על התנאים הקשים על הסט שלהם.‬
‫יש להם בעיות אמיתיות.‬
‫מה את מדברת? אלה בעיות אמיתיות!‬
‫בחיים לא ייתנו לנו לחזור הביתה!‬
‫רגע. אם זה יראה אותי באור לא טוב,‬ ‫אני לא מפרסמת את זה.‬
‫אני לא יכולה להרוס את המותג שלי.‬
‫זה לא יפגע. את הגיבורה.‬
‫זה יראה אותך באור ממש לא טוב.‬
‫מה עשית עכשיו?‬
‫מחקתי את זה.‬
‫מה?! למה ש…‬
‫היא אחת מהם! לא אחת משלנו!‬
‫היא לא! היא חברה שלי.‬
‫את נשמעת כמו איזו שחקנית‬ ‫זקנה וקשקשנית. אנחנו הולכות.‬
‫אני השנייה הכי צעירה!‬
‫מצטערת.‬
‫זה הגיע לי.‬
‫את תשרדי.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫סליחה שהרבצתי לך.‬
‫פשוט ממש קשה לי כרגע.‬
‫היי, שון.‬ ‫-היי. רצית לדבר איתי?‬
‫תודה שבאת. תיכנס.‬ ‫-בטח.‬
‫סליחה, פשוט קצת קשה לי כרגע,‬
‫ולא ידעתי מה לעשות ולמי לפנות.‬
‫שון…‬ ‫-כן?‬
‫תמיד חשבתי שאתם חבורה של ליצנים.‬
‫חשבתי שאני היחידה שסגורה על עצמה.‬
‫אבל ג׳וש צדק.‬
‫אני הגרועה מבין כולכם.‬
‫לא!‬ ‫-כן!‬
‫אבל אתה…‬
‫אתה תמיד שמח וחיובי כל הזמן,‬
‫וקיוויתי שאולי תוכל לעזור לי, כי אני…‬
‫קורסת פה.‬
‫קרול…‬
‫בעיות…‬
‫הן רק לקחים בתחפושת.‬
‫תזכרי שצעד אחד‬
‫הוא הראשון ש… את יודעת…‬
‫הצעד הראשון באלף הצעדים של המסע שלך.‬
‫אוקיי.‬
‫כל יום…‬
‫כל יום הוא הזדמנות ל…‬
‫ל…‬ ‫-למה?‬
‫אין לי שום מושג.‬
‫אין לי מושג מה אני עושה.‬
‫אני פשוט מתחזה.‬
‫מה?‬ ‫-צר לי.‬
‫הספר מעולה, כדאי לך לקרוא את הספר,‬
‫אבל בבקשה תביני שלא אני כתבתי אותו.‬
‫סופר הצללים של סטיב הארווי כתב את הספר.‬
‫למעשה, הפעם היחידה…‬
‫הפעם היחידה שקראתי אותו‬
‫הייתה כשהייתי באולפן ההקלטות,‬ ‫והקלטתי את גרסת האודיו.‬
‫והשתעממתי. זאת הייתה חוויה משעממת נורא.‬
‫טוב? צר לי, אבל בזמן הקורונה,‬ ‫הבנתי שכולנו אותו הדבר,‬
‫ואני חשבתי שאני מיוחד.‬
‫ו…‬
‫את יודעת, זה כל מה שיש לי.‬
‫אבל אני לא.‬
‫אני לא.‬
‫אלוהים!‬
‫קריסטל קריס,‬
‫כוכבת הטיקטוק הכי אנוכית בעולם,‬
‫ברחה בסתר מקפסולת הצילומים שלה‬ ‫וסיכנה מיליוני בני אדם!‬
‫הממלכה המאוחדת נתנה לנו את הנסיך הארי,‬ ‫ומה נתנו לה בתמורה?‬
‫את ״וריאנט קריסטל״?‬
‫אנחנו חייבות לעשות משהו.‬
‫זה היה רעיון ממש גרוע.‬
‫העדיפות מספר אחת כרגע‬
‫היא לבטל את קריסטל קריס.‬
‫#תבוטל_קריסטל_קריס.‬
‫הרגע איבדתי 3 מיליון עוקבים,‬ ‫ואם לא נעוף מפה עכשיו,‬
‫אני אאבד את כולם.‬
‫יש לי רק 200.‬
‫אין תשובות.‬
‫אבל יש סמים.‬
‫זה טוב…‬
‫אתם יודעים מה?‬ ‫הטעות הכי גדולה שלי בסרט הזה‬
‫הייתה לא לעשות סמים מלכתחילה.‬
‫צריך לעשות קמפיין ״הגידו כן לסמים״.‬
‫אני מתבייש שאמרתי לאנשים לא לעשות סמים.‬
‫אנשים צריכים לעשות סמים. זה נהדר!‬
‫אפשר לשאול אתכם שאלה?‬
‫למה אף גבר לא נשאר איתי?‬
‫אוי, ג׳יזס…‬
‫האקס שלי, ג׳וש,‬ ‫עזב אותי לטובת איזו מלצרית.‬
‫כשהייתי צעיר, אם הייתם רואים אותי,‬
‫הייתם רוצים לדפוק לי אגרוף בפנים.‬ ‫-כן.‬
‫מרוב שהייתי חתיך.‬ ‫-כן.‬
‫הייתם רוצים להרוס לי אותם.‬
‫אתם יודעים מה?‬ ‫התעשייה הזאת ממש לא הוגנת כלפי נשים.‬
‫היא לא הוגנת.‬ ‫את צריכה להישאר צעירה, ולהיות רזה,‬
‫אבל גם עם ציצים גדולים, באותו זמן.‬
‫זה בלתי אפשרי,‬ ‫כי לאף אחת אין גוף כזה בלי ניתוחים.‬
‫אין כזה דבר להיות רזה עם ציצי גדול!‬
‫זה בלתי אפשרי פיזית! זה בלתי אפשרי!‬
‫כן, אבל שווה לנסות.‬
‫היי גונתר,‬ ‫למה אתה נראה כמו בנדיקט קמברבאץ׳ עכשיו?‬
‫באמת?‬ ‫-זה כאילו האני הפנימי שלך יצא‬
‫ועמוק בפנים אתה בנדיקט קמברבאץ׳.‬
‫שלום, אני דוקטור סטריינג׳.‬
‫אלוהים, אני לא יכולה!‬
‫זה לא מוצא חן בעיניי. אני רוצה שתפסיק.‬
‫תפסיק להיות בנדיקט קמברבאץ׳!‬
‫כולם,‬
‫אתם חושבים שאני ראוי לאהבתה של אניקה?‬
‫אין לי תשובה לזה, אחי. פשוט אין לי.‬
‫היא בת 27, והיא אוהבת אותי,‬
‫ואני…‬
‫…אוהב אותה.‬
‫אוהב אותה.‬
‫יודעים מה?‬ ‫בואו נעיר את קריסטל ונעשה טיקטוק.‬
‫כן, נעשה טיקטוק.‬ ‫-עכשיו.‬
‫כן!‬ ‫-בואו נעיר את קריסטל.‬
‫אני מתה על זה!‬ ‫-טיקטוק! טיקטוק!‬
‫דיטר?‬
‫אלוהים, דיטר!‬
‫אתה בסדר? קרה משהו לדיטר!‬
‫טוב. מה קרה? דיטר, תתעורר.‬
‫טוב. אני אזעיק עזרה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אלוהים, דיטר…‬
‫אלוהים, מה קורה?‬
‫דיטר לקח המון סמים‬ ‫ונראה לי שיש לו תגובה שלילית.‬
‫צריך לפתוח לו נתיב אוויר.‬
‫טוב. איך?‬
‫אני מרחיב את בשר הלחיים שלו כרגע.‬
‫בשביל מה?‬ ‫-אני מחזיק לו את הלשון.‬
‫הוא לא יבלע לעצמו את הלשון.‬
‫הלשון שלך בידיים טובות!‬
‫דיטר!‬
‫אוי, פאק. מה קורה פה?‬
‫אלוהים, מה אתה עושה?‬
‫זה התקף לב! צריך לתקוף אותו בחזרה!‬
‫התקף לב!‬ ‫-זה לא נכון!‬
‫טוב. ערכה רפואית.‬
‫אתה יכול לתת לי את הנרקאן?‬
‫כן.‬ ‫-אני לא עומדת בזה.‬
‫אם הוא לקח אופיואידים, זה ידלל אותם.‬
‫הנה.‬
‫נו, דיטר.‬
‫לא נראה שזה משפיע.‬ ‫-רגע!‬
‫הוא אלרגי לבוטנים.‬
‫להתרחק!‬ ‫-נו, דיטר! אל תמות לי!‬
‫פנו דרך! תתרחקו!‬
‫שחקנים טיפשים…‬
‫רונג׳ון, באיזו שפה אתה מדבר?‬
‫סליחה. כשאני לחוץ, אני מדבר הינדית.‬ ‫זאת שפה טובה יותר למשברים.‬
‫בוא נחשמל אותו עכשיו.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫שלוש, שתיים, אחת… להתרחק!‬
‫מה השעה?‬
‫3:23.‬
‫טוב.‬
‫שעת המוות: 3:23.‬
‫שעת המוות?‬ ‫-שעת המוות?‬
‫אנחנו קובעים מוות?‬
‫זה נגמר.‬
‫טוב? אבל זה מה שנעשה: נלך לבר,‬
‫ונרים כוסית. בסדר?‬
‫לחיי המורשת המדהימה שלו.‬
‫הוא היה קוסם. זיקית.‬
‫זוחל שמחליף צבעים.‬
‫החזה שלו עדיין זז, גונתר.‬
‫הוא לא חי, בסדר?‬
‫זה הגוף שנותן לו ללכת בזה שהוא זז קצת.‬
‫זה מה שזה.‬
‫קוראים לזה ״נשימת מוות״.‬ ‫-אני חושב שהוא רוצה לחזור אלינו.‬
‫לילה טוב לך, נסיך מתוק.‬ ‫לך אל האור היפהפה!‬
‫דיטר, אל תלך אל האור.‬ ‫-אתה יכול ללכת אל האור.‬
‫אל תלך אל האור.‬ ‫-אתה יכול ללכת אל האור.‬
‫תחזור.‬ ‫-לך!‬
‫אל.‬ ‫-תחזיק מעמד!‬
‫אל תשחרר! תחזיק מעמד!‬
‫אלוהים!‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫תתעורר!‬
‫אולי תפסיק? תפסיק!‬
‫זאת מכת חום! מהריקודים!‬ ‫בואו נשים אותו בקרח!‬
‫נראה לי שצריך עוד קרח.‬
‫לפחות הקרח ישמר אותו.‬ ‫-חייבים להוציא אותו מפה.‬
‫מה עוד יש בתיק?‬
‫אוקיי…‬
‫אני…‬ ‫-מה קרה פה?‬
‫מאיפה צצתן?‬
‫אלוהים…‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫הריקוד היה קשה עד כדי כך?‬
‫כן, בשבילו.‬ ‫-דיטר…‬
‫אלוהים! דיטר!‬
‫מה קורה?‬ ‫-הוא פשוט נפל.‬
‫מה אתם עושים כדי להציל אותו?‬ ‫-עוד לא ניסינו את זה.‬
‫תן את זה.‬ ‫-היא פשוט תעשה את זה.‬
‫אלוהים!‬ ‫-אניקה!‬
‫דיטר! אלוהים!‬
‫דיטר!‬
‫ידעתי שזה יעבוד!‬ ‫-כן!‬
‫הצלת אותי.‬
‫כן.‬
‫את באמת מלאכית.‬
‫כן, ניסיתי להגיד לך.‬
‫את באמת אוהבת אותי?‬
‫אהבתי אותך במשך אלף שנים,‬
‫ואוהב אותך במשך אלף שנים נוספות.‬
‫מישהו יכול להוציא את המזרק?‬ ‫זה קצת יותר מדי.‬
‫כן, זה מגעיל. תן לי את זה. תודה!‬
‫אלוהים, חבר׳ה!‬
‫תסתכלו סביב. תחשבו על מה שקרה פה.‬
‫שיתפנו פעולה,‬
‫וביחד, הצלנו חיים!‬
‫ואתם יודעים, אנחנו יכולים להילחם בזה,‬ ‫וכמה שאנחנו נלחמים בזה,‬
‫אבל אנחנו משפחה.‬
‫משפחה של מפלצוקים.‬
‫וזה פשוט דבר יפהפה.‬
‫ותקשיבו לי, אני… זה בכלל לא משחק.‬
‫לא, אנחנו יודעים. הרגיש לנו אמיתי.‬
‫ואנחנו צריכים להתאחד, כמשפחה,‬
‫ולהוביל אחד את השני אל החופש.‬
‫כי אנחנו גיבורים.‬
‫לא הבנתי את המטפורה.‬ ‫אנחנו גיבורים, או משפחה?‬
‫גם וגם! אנחנו משפחה של גיבורים.‬
‫ואנחנו נציל את המשפחה שלנו,‬ ‫כי אנחנו גם הגיבורים וגם המשפחה,‬
‫וזה מה שגיבורים עושים:‬ ‫מצילים את המשפחות שלהם.‬
‫אז אנחנו משפחה עכשיו.‬
‫לא, זה רק לשחקנים.‬ ‫הם ימשיכו לחשוב שאנחנו חרא.‬
‫תודה שהייתם המשפחה שלי,‬ ‫ושעזרתם לי לעבור את כל זה.‬
‫אני אוהבת את כולכם,‬
‫מעומק לבי,‬ ‫ועכשיו אני מבינה מה אני צריכה לעשות,‬
‫ומה הסיבה שבגללה אני כאן,‬ ‫והיא להוביל את כולכם אל החופש.‬
‫אני לא מבינה.‬ ‫את מובילה אותנו אל החופש. איפה החופש?‬
‫החופש הוא לעוף מהמקום המזדיין הזה!‬
‫זה הקוקאין שמדבר.‬
‫הם לא מבינים שאנחנו מנסים להציל אותם?‬
‫לא נוכל להציל אותם אם הם ימותו!‬
‫אם נגרום להם לגעת בכבל הזה, הם יתעלפו,‬
‫ואז ניקח אותם למערת קרח‬ ‫שבה נוכל למצוא דרך לטפל בהם.‬
‫רעיון טוב, ויויאן!‬
‫אני מכיר דרך טובה יותר לטפל בהם.‬
‫בואו נרדים אותם.‬
‫לנצח!‬
‫הוא מטורף!‬
‫אם נפגע באברי הרבייה שלהם,‬ ‫ההורמונים שלהם רעילים ודליקים!‬
‫ג׳יו!‬
‫הבטחת לכבד אותם ולהגן עליהם!‬
‫ובכן, ילדה טיפשה…‬
‫נראה שג׳יו שיקר!‬
‫לא! עצור!‬
‫למה, ג׳יו? למה?‬
‫כל זה בשביל מלון יוקרה?‬
‫המפלצוקים חייבים להישרף!‬
‫ואם כולכם תעמדו לצדם,‬
‫אז תישרפו יחד איתם!‬
‫מפלצוקים!‬
‫ג׳יו!‬
‫בואו נעזור לו!‬
‫הצילו!‬
‫לא!‬
‫אני לא יכולה להסתכל! זה נורא!‬
‫צר לי להודות בזה, אבל לרוע המזל,‬ ‫ג׳יו הוכיח את צדקתו.‬
‫מה?‬
‫עלינו להרוג את כולם.‬
‫הוא צודק.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫תבעירו את השמיים!‬
‫תמותו, מניאקים מכונפים!‬
‫תירו באברי הרבייה שלהם! הם דליקים!‬
‫כוונו לביצים!‬
‫ביצים!‬
‫תמות, טבע! תמות!‬
‫דארן, אני שונא את השכתוב הזה.‬ ‫זה כל כך מטופש.‬
‫קאט!‬
‫מה? זה נראה נהדר.‬
‫אז הסיומת שבחרת‬
‫היא שאני יורה על זין וביצים‬ ‫באמצעות להביור? זה מה שרצית?‬
‫דסטין, נראה לי שלא הבנת איך זה ייראה.‬
‫זה לא זין וביצים.‬
‫אלה אברי רבייה.‬
‫זה יוצא מתוך הדינוזאור כמו מדוזה,‬
‫ופשוט נע אל עבר המצלמה.‬
‫ויוצאות מזה זרועות כאלה, וזה זרחני,‬
‫וזה חוזר לתוך הגוף. זה נראה נהדר!‬
‫החבר׳ה מ״פדינגטון״ יצרו את זה.‬
‫למה שאירה על בולבול פועם‬ ‫וביצים צמיגיות של דינוזאור?‬
‫זה נשמע כמו תקיפה של משהו חסר אונים.‬
‫אתה הגיבור!‬
‫אתה חייב להרוג אותם!‬ ‫אחרת הם ישתלטו על העולם!‬
‫למה שלא נירה להם בתחת וזהו?‬
‫זה אפילו לא זין.‬
‫זאת מטפורה לנגיף!‬
‫מרתה, זה נראה נהדר או מה?‬
‫כאילו… אישית, בעיניי זה קצת מטריד, אבל…‬
‫זה לא נראה כמו בולבול.‬
‫זה לא דומה לאף בולבול שראיתי.‬
‫אז זה בסדר, בעיניך?‬
‫שהזין והביצים שלהם נראים כמו מדוזה?‬
‫אפשר להוריד אותנו בזמן שאתם משוחחים?‬ ‫להפסקת סיגריה?‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫אתה יודע מה, דסטין?‬
‫אני אחראי על הסרט הזה.‬
‫ואתה תעשה מה שאני אומר לך. מצטער, כולם.‬
‫אני הצייר, ואתה הצבע!‬
‫אני דווקא חושב שזה יעבוד.‬ ‫אני חושב שזה ממש כיפי.‬
‫מי זה?‬
‫אל תעליב את אנשי המוקאפ שלי!‬
‫אתם יודעים מה?‬
‫ברגע שנסיים את הצילומים,‬ ‫שניכם תחטפו ממני אגרוף בלסת.‬
‫ואני אכתוב לך הודעה תקיפה במייל.‬
‫חבר׳ה! ברגע ש… איפה השחקנים?‬
‫איפה השחקנים?!‬
‫גאווין! איפה כולם?‬
‫לא יודע.‬
‫צוות א׳, נא לגשת לסט. עוד לא סיימנו לצלם.‬
‫צוות א׳!‬
‫נו, חבר׳ה! אנחנו מאבדים זמן!‬
‫איפה דסטין?‬
‫לעזאזל!‬
‫דסטין, נא לגשת לסט.‬
‫אם תוכל להגיע לסט, זה יהיה מעולה.‬
‫שמוק מזדיין!‬
‫מר בסט, יש לנו פרצה בטחונית.‬
‫נראה לי שהילדים רוצים לשחק.‬
‫טוב. בואו ניהנה.‬
‫אני יכולה ללכת?‬
‫לא!‬
‫סליחה שאני לא פאטי ג׳נקינס,‬ ‫שעובדת עם גל גדות.‬
‫אני צריך לעבוד עם הזבלים האלה!‬
‫היי, חבר׳ה. דברים משוגעים לגמרי‬ ‫קורים על הסט של ״מפלצוקים״ כרגע.‬
‫אני לא יודעת איפה להתחיל.‬
‫ממש קשה על הסט בזמן האחרון…‬
‫היי!‬ ‫-מה קורה? משהו השתבש?‬
‫פנו דרך.‬
‫אם נוכל לעשות משהו…‬
‫כדי לעודד אותם.‬ ‫-כן.‬
‫לעודד אותם? זה יעודד אותם!‬
‫זה יעודד אותם!‬
‫אבוי!‬
‫אתה רוצה עידוד?‬ ‫-לא…‬
‫אתה רוצה עידוד?‬
‫אני בסרט אחר, גבר.‬
‫זה האט אותם קצת.‬
‫שלוש, ארבע שניות.‬ ‫-כן.‬
‫מה לעזאזל זה היה?‬
‫אני עוצרת אותך.‬
‫יש לך סרט להשלים.‬
‫חשבתי שאת חברה שלי!‬
‫שילמו לי להיות חברה שלך!‬
‫הם שילמו לך?‬
‫אני חפרפרת!‬
‫מה את מקשקשת?‬
‫ודרך אגב, את רקדנית בינונית.‬
‫זה האפיל שלי, כלבה!‬
‫נו באמת…‬
‫היי, עצרי! היי!‬
‫היי! למה את רצה?‬
‫היי!‬
‫היי! עצרי!‬
‫למה אתה רודף אחריי?‬
‫למה את רצה?‬ ‫-תתרחק ממני!‬
‫רד ממני!‬
‫למה רצת?‬
‫מה אכפת לך שאני רצה?‬
‫לא יודע מה עשית. אולי גנבת משהו.‬
‫לא גנבתי שום דבר!‬
‫לא נראה לי שמותר לרוץ בזמן מגפה.‬
‫אני חייבת, כי זה מקרה חירום.‬
‫יופי. כואב לי ברגל, ואת יודעת מה‬ ‫אני צריך לעשות כל היום בעבודה? לרוץ.‬
‫שמישהו יביא לפרופסור X‬ ‫את כיסא הגלגלים שלו.‬
‫אני משחק המון דמויות שונות,‬
‫לא רק אותו.‬
‫את ק…‬ ‫-קרול קוב.‬
‫קרול קוב!‬ ‫-יצאנו לדייט, זוכר?‬
‫וואו.‬
‫אתה לא זוכר…‬
‫היי.‬
‫קוראים לי לסט.‬
‫אף אחד לא התקשר אליך. זה לא טלפון.‬
‫הנה הטלפון שלי.‬
‫עכשיו תפסתי אותך, היפי מטונף.‬
‫היי! תעוף מהסט!‬
‫מה, השתגעת?‬
‫מר בסט!‬
‫מה?‬
‫מה, גאווין?‬
‫מה הפעם?‬
‫מפלצוקים!‬
‫שיט, זה ביד שלו!‬
‫קליעה טובה. אפשר להיות ב״מפלצוקים 7״?‬ ‫יריתי בו בשבילך.‬
‫אעשה טלפון.‬
‫תודה, גאווין. סליחה שהתחרפנתי קודם.‬ ‫אני עמוס בלחצים וברגשות כרגע.‬
‫פשוט תן לי ליהנות מהרגע הזה.‬
‫אתה יודע להטיס את הדבר הזה?‬ ‫-כן, לקחתי שמונה שיעורים.‬
‫היי! לאן נדמה לכם שאתם הולכים?‬
‫אל תזוזו!‬
‫תישארו שם!‬
‫איך מפעילים פה את הבלם? לעזאזל!‬
‫שאף אחד לא יעלה למסוק הזה!‬
‫תסתובבו.‬
‫תסתובבו ותחזרו לסט.‬
‫זכיתי בסאנדאנס בזכות סרט‬ ‫שצילמתי בטלפון שלי!‬
‫אייפון 6!‬
‫אני לא חוזר לחיים הקודמים שלי!‬
‫נראה לכם שאני רוצה לחזור להום דיפו,‬ ‫למכור אריחים?‬
‫זאת ההזדמנות שלי!‬
‫שעת ההתייצבות שלכם היא עכשיו!‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫תטפל במה? בזה?‬ ‫-אתה רוצה, צ׳ימינו?‬
‫אם אני רוצה? כן.‬ ‫-אז בוא.‬
‫בוא.‬
‫רוצה לשחק? זה מה שאתה רוצה?‬
‫כן…‬
‫מה הם עושים?‬
‫נראה לי שהם עושים את קרב השבט מהסרט.‬
‫זה קרב נוראי.‬ ‫-רוצה שוב?‬
‫טוב.‬ ‫-מההתחלה.‬
‫תפיסה.‬
‫חסימה. אגרוף ראשון. אגרוף שני.‬
‫למטה. בטן. להתכופף.‬
‫הקרב שהייתי בו הרגע היה הרבה יותר טוב מזה.‬
‫יפה מאוד.‬
‫שנעצור את זה?‬
‫לא נראה לי. אף אחד לא נפגע.‬
‫שיט. דסטין, פשוט תעשה משהו שונה.‬ ‫לא משנה מה.‬
‫טוב. הנה שכתוב מהעמוד הראשון…‬
‫על הביצים שלך!‬
‫הנה זה!‬
‫מכה בפנים!‬ ‫-זה שונה!‬
‫כן!‬
‫כל הכבוד, דסטין!‬
‫קדימה.‬
‫דיטר…‬ ‫-דיטר, בוא.‬
‫היית צריך להשתמש בעמודים שלי.‬
‫טוב. אז ככה…‬
‫זה בסדר… טוב. זה…‬
‫השחקנים שלי!‬
‫אניקה!‬
‫הצלחת לצאת!‬
‫הגעתי הנה שלוש שעות לפני הזמן ליתר ביטחון.‬
‫אני רוצה לגור איתך.‬
‫אני רוצה לגור איתך בבוורלי הילס.‬
‫אני גר בשרמן אוקס.‬
‫עוד יותר טוב!‬
‫אתה מסתדר?‬ ‫-כן.‬
‫לא. בלי חגיגות עדיין.‬
‫אוקיי…‬ ‫-תטיס אותו.‬
‫תשמעו, זה מדהים!‬
‫טוב!‬
‫כן!‬
‫למה אנחנו עומדים במקום?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫רגע…‬ ‫-בוא נתקדם.‬
‫אוקיי, תנו לי רגע.‬
‫מה זה עושה?‬
‫לא ראיתי את הכפתור הזה.‬ ‫לא יודע מה הוא עושה.‬
‫מה יקרה עכשיו?‬
‫אתה בטוח תפוטר‬ ‫בגלל שאמרת להאווי לירות במר בסט,‬
‫ואתה תהיה בכלא הבמאים עד סוף חייך,‬ ‫לכל הפחות. זה הסוף שלך.‬
‫ואני פשוט אקודם למפיקה ואדאג שהסרט יצולם.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני רק יודע לעלות ולרדת.‬
‫מה?‬
‫בשביל הסרט, לימדו אותי רק איך לעלות ולרדת.‬
‫לא לימדו אותי איך לטוס קדימה.‬
‫אני לא יכול…‬ ‫אני לא יודע איך לנוע קדימה, טוב?‬
‫אני פשוט… לא יודע מה עוד לעשות.‬
‫פשוט דחוף את זה קדימה!‬
‫אני לא יודע אם זה עובד ככה.‬ ‫אולי, אני פשוט לא יודע!‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫קריסטל, תיכנסי ליוטיוב.‬ ‫אולי יש סרטון הסבר על מסוקים או משהו.‬
‫יוטיוב עדיין קיים?‬
‫כן!‬ ‫-יוטיוב קיים, קריסטל!‬
‫הוא עדיין קיים!‬ ‫-טוב!‬
‫מהר, קריסטל!‬
‫מה זה? על מה את מסתכלת?‬
‫זה…‬
‫זה קוף שרוחצים אותו בכיור.‬
‫הוא עושה אמבטיה.‬ ‫-מה קורה?‬
‫זה קוף.‬ ‫-קוף עושה אמבטיה?‬
‫הוא כזה חמוד!‬
‫הוא לא אוהב את זה!‬
‫הפרווה שלו מלאה קצף!‬
‫עצור!‬
‫קריסטל, תראי לי!‬
‫מהר! קדימה!‬
‫תפסיקו לצעוק עליי!‬
‫פשוט תצפה בזה.‬
‫היי. היום אני רוצה‬ ‫להראות לכם איך מטיסים מסוק.‬
‫בואו ניכנס, ואראה לכם איך זה עובד.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫זה אבזר. זה לא עובד.‬
‫חשבתי שאולי זה יפחיד אותם‬ ‫ויגרום להם לחזור.‬
‫טוב, נראה לי שהבנתי.‬
‫דארן מכוון אלינו נשק עכשיו!‬
‫אלוהים, בואו נעוף מפה.‬
‫קדימה.‬ ‫-טוב.‬
‫שון, אני מאמינה בך.‬
‫אתה מסוגל לעשות את זה.‬
‫אני רוצה להיות הגיבור, אבל אני לא מסוגל.‬
‫נו, חבר׳ה. אנחנו משפחה!‬
‫בואו נעשה את זה ביחד.‬
‫קדימה.‬
‫טוב. בסדר, חבר׳ה. קדימה.‬
‫אנחנו עושים את זה. אנחנו זזים קדימה.‬
‫לא, אנחנו בסדר!‬
‫אנחנו בסדר! יש לי את זה!‬
‫מה שלומכם? זה נראה כמו בעיה רצינית.‬
‫אנחנו נהיה בסדר!‬
‫נרכיב את זה בעריכה. זה יהיה נהדר.‬
‫עוד לא סיימנו. הם בטח יחזרו.‬
‫נראה לי שאני מצליח, חבר׳ה.‬
‫אנחנו טסים הביתה.‬
‫בני זונות! לא השארתם לנו טיפ!‬
‫אלוהים!‬ ‫-ביי ביי, קליפטון!‬
‫ביי!‬
‫- כעבור שנתיים -‬
‫כאן סוזן האוורד בשידור חי‬
‫מהקרנת הבכורה של סרט תיעודי‬ ‫על הפקה מקוללת‬
‫שהאומה כולה מדברת עליה.‬
‫אני מפלצת!‬
‫אנחנו מפלצת!‬
‫אני מפלצת!‬ ‫-אני מפלצת!‬
‫אני מפלצוק מזדיין.‬
‫היכונו לקפסולה!‬ ‫-קפסולה!‬
‫״מפלצוקים 6״?‬
‫הולי שיט.‬
‫- אולפן על סף קריסה -‬
‫נראה לי שכשהאווי התחרפן,‬ ‫זה הרגע שבו כולנו היינו צריכים לברוח משם.‬
‫- סרט שיכול היה להציל אותו -‬
‫והנה אזהרה: אל תדליפו את זה לאינטרנט,‬
‫מטומטמים.‬
‫- אבל לא הציל -‬
‫האבטחה הייתה מטורפת.‬
‫הם היו חמושים.‬
‫זה הרגיש כמו אמריקה,‬
‫אבל באנגליה.‬
‫ברגע שהסרטים האלה מגיעים לסטרימינג,‬
‫צופים בהם בטלוויזיות,‬
‫ואז זה הופך אותי לכוכב טלוויזיה.‬
‫אני לא כוכב טלוויזיה! אני כוכב קולנוע!‬
‫מה אני, שלדון הצעיר?‬
‫- ״קורע. הסיוט שלי״‬ ‫ג׳יי-ג׳יי אברמס -‬
‫לא, אל תעזבי אותי!‬ ‫-שחרר!‬
‫- ״הייתי מהופנטת״‬ ‫אווה דוברני -‬
‫לא עכשיו. תכבה את זה, יא דביל!‬
‫השחקנים קראו לי ״איש אחורי הקלעים״.‬
‫זה לא השם שלי. קוראים לי סקוט.‬
‫עכשיו הם יודעים את שמי.‬ ‫הוא כתוב על הפוסטר.‬
‫- מפלצות הקפסולה‬ ‫סרטו של סקוט דוסון -‬
‫איך זה להיות הנבל של ״מפלצות הקפסולה״?‬
‫הנבל? אני לא הנבל. מה פתאום?‬
‫מה אתה מתלונן?‬ ‫אני תקועה פה ואין לי כמעט שורות.‬
‫אני יושבת פה עם הזין ביד‬ ‫כמו איזה ניצב מזדיין.‬
‫לא, לא ידעתי שכל שיחות הזום שלי מוקלטות.‬
‫אני יכולה לתבוע, אבל לא אתבע,‬ ‫כי אני מבינה את ההומור. ומתה עליו.‬
‫אז את החפרפרת!‬
‫אני יודעת! אני החפרפרת!‬
‫לא חשבתי שזה יעבוד בתור סתם יד.‬
‫תביא כיף.‬
‫רואה?‬
‫שון, מה שלומך?‬
‫שמעתי שעברת גמילה מהתמכרות לקוקאין.‬
‫כן. יומיים גמילה.‬
‫נכנסתי יום אחד ואמרתי‬ ‫״נראה לי שאני מכור לקוקאין״.‬
‫אמרו לי ״תפסיק עם זה״. אמרתי ״סגור״.‬
‫יומיים, אה?‬ ‫-48 שעות.‬
‫מה הפרויקט הבא שלך, דארן?‬
‫אני עושה את סרט הסקיטלס.‬
‫הוא מבוסס על הממתק. יש לו עלילה נהדרת.‬
‫זה הבייבי שלי, ו…‬
‫הוא על גזענות, וגיוון אתני,‬ ‫ועל זה שיכול לשרור שלום בינינו.‬
‫יש בו את כל הטעמים,‬ ‫אבל כולם תחת שם אחד: סקיטלס.‬
‫כמה בשורות מלהיבות לכם.‬
‫ומי זאת?‬
‫זאת חברה שלנו, קייט.‬
‫אין לי מושג למה אני פה.‬
‫בואי, קייט.‬
‫בואי.‬
‫אני מפלצת!‬
‫נו, רפי. תגיד את זה איתי.‬ ‫-לא. עזוב אותי.‬
‫אז מה שלומך מאז הסרט?‬
‫כן… טוב.‬
‫אני חושש שאסתבך קצת בצרות,‬
‫כי לא שלחתי את המטושים לבדיקה.‬
‫רובם עדיין אצלי, בבית.‬
‫אפילו עכשיו, אני לא יודע לאן לשלוח אותם.‬
‫את יודעת?‬
‫לא? תודה.‬
‫- הסוף -‬
‫אתה חושב שיש מספיק חומרי גלם‬ ‫בשביל לערוך גרסה של הסרט?‬
‫טוב, לא צילמנו את הפתיח, אבל…‬
‫אולי זה לא משנה. בתנאי שהסיומת חזקה.‬ ‫-כן.‬
‫כל שאר הסרט יכול להיות חרא,‬ ‫בתנאי שהסיומת טובה,‬
‫כי זה מה שיזכרו. אתם יודעים?‬
‫כן.‬
‫טוב, לפחות ניסינו לעשות סרט.‬
‫אי אפשר לשפוט אותנו על זה.‬
‫עשינו משהו שמסיח את הדעת‬ ‫בתקופה הקשה הזאת.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬
‫ממש קשה לביים בדברים האלה.‬