Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎CONTROL ALCOOLEMIE
‎Ești bine?
‎Fac și eu ce pot.
‎Adică?
‎VINERI, 16 OCTOMBRIE ‎ALARMĂ
‎Paula, ai grijă. Frânează! E ceva acolo.
‎E cineva acolo.
‎Simón.
‎Simón!
‎Bună?
‎Ești bine?
‎Nu.
‎- Așteaptă! ‎- Așteaptă!
‎Atenție!
‎Frânează!
‎Oprește!
‎- Ai grijă! ‎- Oprește!
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Sunteți bine?
‎- Sun la Salvare. ‎- Nu e timp. Adu mașina!
‎- E în stare gravă. ‎- Mai bine așteptam ambulanța.
‎Nu, din contră.
‎Ați salvat-o aducând-o așa de repede.
‎N-a părut că a lovit-o motocicleta.
‎Nu asta a fost problema.
‎Era deja bolnavă când ați găsit-o.
‎Ce are?
‎Încă facem analize.
‎- Dar părinții ei? ‎- Încercăm să dăm de ei.
‎Nu există fete dispărute în zonă.
‎Când ați găsit-o, ați putut vorbi cu ea?
‎A spus ceva?
‎- Nimic. ‎- Nu. Nimic.
‎ALARMĂ
‎Cum știți că se numește Clara ‎dacă nu vorbește?
‎E numele unei asistente.
‎Ne-am dat seama ‎că reacționează la auzul numelui.
‎- A spus ceva? ‎- Nimic.
‎- De ce nu vorbește? ‎- Încă nu știm.
‎Există diferite forme de mutism ‎și poate fi cauzat de multe lucruri.
‎Cum de s-a îmbolnăvit așa? Din ce cauză?
‎Încă nu știm multe lucruri.
‎Ce e important e ‎că răspunde bine la tratament.
‎Și sperăm să putem spune în curând ‎că e sănătoasă.
‎Ce s-a întâmplat?
‎De unde schimbarea asta? ‎S-a întâmplat ceva cu ceilalți copii?
‎Hei!
‎Gata.
‎Vrei să rămânem aici?
‎Clara?
‎Da? Numele tău e Clara?
‎O să rămânem aici.
‎- De unde știu câți ani are? ‎- I-au făcut radiografie la încheietură.
‎Și părinții?
‎Nu i-au găsit.
‎Au mai spus ceva?
‎Nu.
‎Nu știu multe ‎și nici nu au spus mare lucru.
‎Doamne! Oare ce i-au făcut ‎sărmanei fete?
‎Ce cumplit!
‎A fost molestată?
‎Nu.
‎O să rămână în spital mult timp?
‎E foarte bolnavă.
‎De-abia îi funcționează rinichii.
‎Nu știu dacă e ceva genetic sau…
‎Ce groaznic!
‎De aceea e important ‎să fie găsiți părinții.
‎Ar trebui să le taie boașele ălora.
‎Lasă-l acolo!
‎Mă scuzați. Nu se simte bine?
‎E sedată.
‎De ce e legată?
‎Din motive de siguranță.
‎Simón.
‎Nu o puteți dezlega.
‎- Clara. ‎- Scuze.
‎Nu puteți fi aici.
‎Vă rog.
‎NIMENI NU A REVENDICAT-O ‎PE FATA DE PE ȘOSEA
‎POLIȚIA ÎNCĂ INVESTIGHEAZĂ ‎DE UNDE A VENIT
‎Haide. Mă grăbesc!
‎Paula, o să întârzii!
‎Vin.
‎Să te iau ca să mergem la Clara?
‎Simón, să vin să te iau?
‎Da.
‎Nu te grăbeai?
‎Vrei și tu?
‎Mersi.
‎Ce?
‎Nu mă gândesc decât la fetiță.
‎Rinichii ei răspund în sfârșit.
‎Starea i s-a îmbunătățit datorită vouă.
‎Și părinții ei? Vreo veste?
‎Încă nu știm nimic.
‎Linia de cretă e tabla.
‎Înăuntrul ei e bine.
‎Dacă o forțăm să iasă din ea…
‎e ca și cum s-ar prăbuși.
‎Clarei nu-i merge bine la spital.
‎Ca să o ajutăm, e nevoie să creeze ‎legături și să se simte în siguranță.
‎E o responsabilitate imensă, ‎dar s-a format o legătură între voi și ea
‎și vrem să profităm de asta ‎ca să o ajutăm să-și găsească familia.
‎E mai complicat decât asistența maternală.
‎Pentru asta există o perioadă de formare.
‎Dar nu avem timp. ‎Ea e prioritatea noastră.
‎Mai ales că nu poate fi afară.
‎Știm.
‎Am fost complet sinceră.
‎V-am spus situația așa cum e.
‎Gândiți-vă bine. ‎Dacă suntem de acord, începem actele.
‎Paula, doctorii au fost de acord?
‎Da.
‎Fetița ar trebui să fie într-un spital, ‎pe mâna profesioniștilor.
‎Știu, dar nu îi era bine acolo ‎și s-au gândit la asta.
‎E pentru câteva zile. ‎Să vedem cum îi merge.
‎- Te-ai gândit bine? ‎- Da.
‎Amândoi am făcut-o.
‎Atunci e definitiv, nu?
‎- Vine diseară. ‎- Diseară?
‎Atunci vă lăsăm în pace. ‎Aveți multe de făcut.
‎Da.
‎Simón.
‎A văzut linia de cretă.
‎Bună dimineața, Clara!
‎Vrei?
‎- Tu vrei? ‎- Da.
‎E bun?
‎Delicios.
‎Ce bun e!
‎Și iaurtul e bun.
‎- Mereu. ‎- Da.
‎Noapte bună!
‎Clara.
‎Vii cu mine?
‎Sunt desenele ei.
‎Face asta de când era mică, probabil.
‎Vreau să vii afară să ne jucăm.
‎Nu vrei?
‎Clara, o să șterg asta.
‎Gloria, nu!
‎- Așteptați în bucătărie. ‎- Nu e nevoie.
‎Ba da, e.
‎Haide!
‎Privește-mă!
‎Aici.
‎O să număr până la trei ‎și o să șterg linia de cretă.
‎Unu.
‎Doi.
‎Nu-ți fie frică!
‎Și
‎trei.
‎Te-ai lovit?
‎Haide. Las-o să lucreze!
‎Respiră!
‎Clara!
‎Încetează!
‎Clara,
‎știu că mă înțelegi.
‎Și știu că poți să vorbești.
‎Ai spus „buma” mai devreme.
‎Ce înseamnă „buma”?
‎Te rog.
‎Ce ai zis? Nu te înțeleg.
‎Unde e casa ta?
‎Casă, ‎kreide.
‎„Kreide”?‎ Ce însemană ‎„kreide”?
‎- Kreide. ‎- Kreide.
‎Unde e casa ta? E departe?
‎E aproape?
‎Cu cine locuiești?
‎Cu mama.
‎Locuiești cu mama ta.
‎Mama.
‎Și cu mai cine? Locuiești cu tata?
‎Clara, cu cine locuiești?
‎Dacă nu mai vorbești cu mine, ‎o să șterg linia.
‎Clara.
‎Bună!
‎Nu o să te forțez să vorbești.
‎Știu că ți-e frică ‎să treci de linia de cretă,
‎dar…
‎Nu e nevoie să o facem.
‎Clara, ești aici cu mine și Simón,
‎nu ți se poate întâmpla nimic.
‎Îți promit.
‎O să rămânem aici.
‎Ce e?
‎E pentru mine?
‎E frumos.
‎Îmi place darul tău.
‎- Ia uitați toate astea. ‎- Nu călcați linia, vă rog!
‎Parcă nu putea vorbea.
‎- Așa am crezut și noi. ‎- A fost o surpriză.
‎- Și ce a spus? ‎- Cuvinte aleatorii. Fără sens.
‎Psihologa crede că o să fie mai bine.
‎A spus „mamă”. Cred că a locuit cu ea.
‎- Și tatăl? ‎- Nu a spus nimic despre el.
‎Ce faceți? O învățați să vorbească?
‎E despre a o face să aibă încredere…
‎Lipsește un pahar.
‎- Da. ‎- Nu, mă duc eu.
‎Mulțumesc.
‎Scuze. Sunt cu capul în nori.
‎Ați progresat mult.
‎Datorită Paulei. Fetița o adoră.
‎Ainhoa de-abia așteaptă ‎să o cunoască pe Clara.
‎Da?
‎Poate i-ar prinde bine ‎să se joace cu alți copii.
‎Putem veni înainte de meci.
‎Luăm micul dejun la nouă.
‎Bine.
‎Poate a fost prea mult pentru ea.
‎Du-te și joacă-te cu ea!
‎Voia să o cunoască ‎pe Clara înainte să plece.
‎Nu-mi vine să cred ce mare e!
‎Nici mie.
‎Arăți mult mai bine.
‎Mă bucur pentru tine, Paula.
‎- Mai vrei o felie? ‎- Nu, uită-te la mine. Explodez.
‎Fetelor!
‎Haideți să mâncați!
‎Fetelor!
‎Ce e?
‎Cum e?
‎Bine, tocmai am dus-o acasă.
‎Vino!
‎Uite ce am găsit.
‎Astea erau în borcane.
‎Șapte, cu cel înghițit de Claudia.
‎Uită-te la borcan.
‎Pare în regulă.
‎Exact.
‎- Simón… ‎- Cineva le-a pus în borcane.
‎Cineva?
‎Nu.
‎Nu vrei măcar să înțelegi?
‎Ce să înțeleg? ‎Că era un ciob într-un borcan?
‎Zău așa.
‎- Să o sunăm pe Gloria și să-i spunem? ‎- Nu, o să-i spunem mâine.
‎Ce dezordine ai făcut.
‎Mă întorc imediat.
‎Nu uita să cumperi cretă, te rog!
‎Ce e?
‎Privește!
‎CRETĂ ALBĂ
‎„Kreide”? Ce înseamnă „kreide”?
‎Te rog.
‎Ce ai spus? Nu te înțeleg.
‎Te rog.
‎SPANIOLĂ - GERMANĂ ‎STREFN
‎VREI SĂ SPUI: BESTRAFEN
‎PEDEAPSĂ
‎KREIDE, STREFN, ANST
‎Unde e casa ta? E departe? E aproape?
‎ANST
‎VREI SĂ SPUI: ANGST
‎FRICĂ
‎Și „buma”?
‎BUMA
‎NICIO POTRIVIRE: BUMA
‎O să anunț poliția.
‎Dacă Clara e germană, ‎poate îi găsim părinții.
‎- Vă sun imediat ce știu ceva. ‎- Mulțumim.
‎BUMA
‎De ce nu vrei să îi spui despre cioburi?
‎Nu vreau să interpreteze greșit.
‎Ca mine.
‎În mâna mea.
‎Cum de vorbești germană?
‎Mama ta e germană? Sau tatăl tău?
‎Ai locuit în Germania?
‎Haide, vorbește cu mine!
‎Mă întorc imediat.
‎Clara.
‎Clara?
‎María! Ai văzut o fată ieșind din casă?
‎- Blondă, șase ani. ‎- Cea care stă la…
‎- Ai văzut-o? ‎- Calmează-te, probabil se joacă.
‎Ce ați făcut? Ați desenat?
‎Vrei apă sau suc?
‎Ce faci?
‎S-a stricat mașina de spălat.
‎Totul e bine.
‎Auzi.
‎Te-ai ascuns de mine?
‎De ce ți-e frică?
‎De „buma”?
‎E un lucru?
‎Sau o persoană?
‎Vorbește cu mine, Clara!
‎E un loc?
‎Bine, să-l desenăm?
‎Hai să-l desenăm!
‎Să le punem aici…
‎Ascultă.
‎Gata! Ajunge, bine?
‎Vorbește cu mine, te rog!
‎Clara.
‎Clara, cum vrei. ‎Vorbești sau ieși din linie!
‎Știi cum să le faci pe amândouă.
‎Să o șterg?
‎Hei!
‎Ascultă-mă!
‎Clara. Nu o șterg.
‎Îmi cer scuze.
‎Te-a lovit Clara?
‎- Nu. ‎- Nu te-a atacat?
‎Am forțat-o să vorbească,
‎a fost vina mea.
‎Și cioburile? ‎O femeie însărcinată a ajuns la spital.
‎Voiam să-ți spunem mâine.
‎Da, am tras o sperietură.
‎Înțelege când îi vorbesc în germană, ‎dar nu a spus nimic momentan.
‎Clara.
‎De ce nu mai vrei să vorbești?
‎S-a întâmplat ceva ‎care te-a supărat sau te-a întristat?
‎A făcut un desen frumos.
‎Pot să-l văd?
‎Cred că e pentru Paula.
‎Pot să-l văd, dragă?
‎E casa ta?
‎Iarbă. Locuiești la țară?
‎Ăsta e cerul, cred.
‎De ce e verde?
‎Nu știu, de ce nu-mi…
‎- Vorbim peste câteva zile. ‎- Suntem bine, serios.
‎Are încredere în mine.
‎Nu merge. Îmi pare rău.
‎Te rog, nu.
‎Nu e vina voastră.
‎O să începem actele.
‎Aveai de gând să-i spui ‎că Clara te-a lovit?
‎Nu m-a lovit. Are șase ani.
‎- Unde te duci? ‎- Revin imediat.
‎- Vorbeam. ‎- Ai grijă de Clara.
‎Paula!
‎Le-ai spus tuturor ‎și acum o să o ia de lângă mine.
‎- Ascultă, a fost… ‎- Vezi-ți de treaba ta!
‎Vii la culcare?
‎Da, imediat.
‎TRADU ‎VUMA
‎Clara.
‎Știu că mă înțelegi
‎și că poți să vorbești.
‎- Plec. ‎- Pa!
‎Ai spus „buma” mai devreme.
‎Ce înseamnă „buma”?
‎Nu pot să vorbesc.
‎NICIUN REZULTAT: BUMAH
‎Ce ai spus? Nu înțeleg.
‎Unde e casa ta?
‎Casă, ‎kreide.
‎„Kreide”? Ce înseamnă „kreide”?
‎- Kreide. ‎- Kreide.
‎Unde e casa ta? E departe?
‎E aproape?
‎Cu cine locuiești?
‎BUMAH
‎Cu mama.
‎BU MA
‎Și cu mai cine?
‎AI VRUT SĂ SCRII: BU MANN
‎Cu tatăl tău?
‎BU MANN
‎BUMANN
‎AI VRUT SĂ SCRII: BUHMANN
‎DUH RĂU, BAU-BAU
‎Dacă nu vrei să vorbești cu mine, ‎o să șterg linia.
‎Clara!
‎I-au găsit geaca.
‎Unde era?
‎În lac.
‎Scafandrii încă mai caută.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Ea…
‎Ea m-a ținut.
‎Am închis-o aici ‎ca să mă pot duce la baie.
‎Ați închis-o?
‎Da, cu creta.
‎Cât timp ați fost la baie?
‎Mai puțin de cinci minute.
‎Când am ieșit,
‎ușa era deschisă și…
‎Și Clara dispăruse.
‎- Erați sigură acasă? ‎- Da.
‎Eu eram la muncă.
‎A mai fost un incident cu niște cioburi.
‎Da, nu ni s-a părut important.
‎Vecina voastră a ajuns la Urgențe. ‎Acest fel de accidente trebuie raportate.
‎Știam de el și mă gândeam cum să procedez.
‎- Se pare că fata a plecat de una singură. ‎- E imposibil.
‎Pentru că nu trece peste linia de cretă.
‎Exact.
‎Ni s-a spus că a mai dispărut o dată.
‎Ați fost să o căutați.
‎Nu, nu cred că a plecat.
‎Cred…
‎- …că s-a ascuns. ‎- Da.
‎Și de asta v-ați ocupat?
‎Am petrecut mult timp cu Clara ‎și știu că-i mergea bine aici.
‎În timp ce continuați să căutați în lac,
‎vă rog,
‎considerați și alte posibilități.
‎Bine.
‎Să nu plecați.
‎În caz că se întoarce.
‎- Trebuie să vorbești cu Paula. ‎- Da, știu.
‎Nu am mai văzut-o așa.
‎E important să-și revină.
‎- Crezi că cineva a luat-o? ‎- Nu. Nu știu.
‎Sper că nu e pe fundul lacului.
‎Nu spune asta.
‎Paula!
‎Ce faci?
‎Bine.
‎Ceva noutăți?
‎Calmează-te, ai dormit doar două ore.
‎Ai avut timp să strângi.
‎Cum ești?
‎Când te întorci la birou? ‎O să-ți ia proiectele.
‎E bine să te întorci la normal, Paula.
‎Știi că trebuie să nasc mai repede?
‎Serios?
‎- De ziua lui Beltrán. ‎- Ne-au spus pe drum.
‎Ce coincidență.
‎Ce?
‎Nu știu, Paula.
‎Ce crezi?
‎Ce cred?
‎Mă bucur pentru tine, Beltrán.
‎- Au vrut să te înveselească. ‎- Taci!
‎- Paula, calmează-te! ‎- Auzi.
‎- Poți să pleci din casa mea? ‎- Paula.
‎Puteți să plecați?
‎Vă conduc.
‎Îmi cer scuze.
‎Sunt cu nervii la pământ.
‎- Unde ar putea fi? ‎- Nu știu.
‎Ei bine,
‎nu mai pot să aștept.
‎Pot să rămâi tu aici?
‎Dacă o găsesc, ‎nu vreau să se întoarcă aici.
‎- Poftim? ‎- Fetița nu era bine.
‎Da, te-am auzit mai devreme.
‎Ca ceilalți să o zică e una, dar tu…
‎Crezi că s-a ridicat și a plecat?
‎De când te injectezi?
‎- Poftim? ‎- Câte cicluri ai făcut?
‎Te-ai dus la clinică singură.
‎Credeam că facem asta împreună.
‎- Ai de când să spui ceva? ‎- Nu m-am dus la clinică.
‎Injecțiile erau în baie. ‎Ascunse, dar erau acolo.
‎Erau cele rămase ‎de la tratamentul anterior.
‎Ai făcut doar un ciclu?
‎- Am vrut. ‎- Câte?
‎Am vrut să fac unul, dar n-am reușit.
‎- Și mi-am zis să fac altul. ‎- Nu-mi dai un răspuns.
‎Un moment, Simón.
‎Ai dreptate. Ar fi trebuit să-ți spun, ‎dar n-am vrut să-ți faci griji.
‎- Cum ai putut? ‎- Nu mai rezistam.
‎Am discutat despre asta. ‎Am zis că luăm pauză un an și mai vedem.
‎Îmi pare rău, n-am putut.
‎Am trecut prin șase ani de tratament ‎și mers la doctori.
‎Nu mai știu cum eram?
‎Ba da.
‎- Obosiți. ‎- Ba nu.
‎Eram rău.
‎Deci…
‎încă mai crezi că ești de una singură?
‎N-am crezut niciodată.
‎Ai spus că nu vrei să-mi fac griji.
‎Nu cred asta.
‎Mi-aș fi dorit să fi făcut mai mult.
‎Mult mai mult.
‎Facem asta împreună, scumpule. Jur.
‎Repet: „atunci”?
‎Voiam să-ți spun într-o zi:
‎„Sunt însărcinată.”
‎Nu.
‎Ba da. Atât de simplu și dificil.
‎Dar a fost decizia ta.
‎- Doar a ta. ‎- M-am simțit suficient de puternică.
‎Dacă eu nu sunt, tu cum ești?
‎Suntem diferiți.
‎Da.
‎Dintr-un lucrul al nostru
‎ai făcut ceva al tău.
‎La fel ai făcut și cu fata.
‎Cum? M-ai pierdut.
‎Ce treabă are Clara cu asta?
‎Nu m-ai lăsat înăuntru.
‎Ai devenit obsedată ‎și m-ai lăsat pe afară.
‎Nu sunt de acord.
‎- Nu? ‎- Nu.
‎Dormim în paturi separate.
‎Ataci pe oricine te contrazice ‎și îmi ascunzi lucruri.
‎- Nu-ți ascund nimic. ‎- Te-a lovit.
‎- Ba nu. Are șase ani. ‎- A fugit.
‎- S-a ascuns. ‎- Nu contează ce spun.
‎Am forțat-o să vorbească.
‎Mereu găsești un motiv, nu vezi?
‎Știi care e explicația mea acum?
‎Care?
‎- M-am devotat fetei. ‎- Iar eu, nu.
‎Eu mi-am asumat responsabilitatea. ‎Nu e totuna cu a fi obsedat.
‎Nu, ai insistat să o ții pe fată în casă
‎când ar fi trebuit să o ia acum mult timp.
‎- Asta se întâmplă. ‎- Așa vrei să fii tu părinte?
‎Nu sunt tatăl ei.
‎Și eu nu sunt mama ei.
‎Te-am auzit și nu înțeleg ‎de ce ai vrut să o luăm pe Clara.
‎- Adevărul? ‎- Te rog.
‎Am crezut că o să ne facă bine. ‎Mai ales ție.
‎Și spui că te-am neglijat?
‎Poți să-mi explici asta?
‎Explică-mi!
‎Fă un duș și mănâncă ceva!
‎Da?
‎Alo!
‎Mamă?
‎Clara?
‎Clara, unde ești?
‎Mamă.
‎Ești bine?
‎Ce e, draga mea?
‎Bine, în regulă.
‎La revedere!
‎Noutăți?
‎Am studiat cazuri de peste tot din Europa.
‎Nu lăsăm nimic neverificat.
‎Ați localizat apelul?
‎Știm doar numărul ‎de pe care s-a făcut apelul.
‎V-a furat cineva telefonul?
‎- Nu. ‎- Atunci dv. ați sunat?
‎Desigur că nu.
‎E numărul dv. de mobil?
‎Da, e numărul meu.
‎Simón,
‎ea m-a sunat.
‎Ajută-mă să le explic! Ai fost acolo.
‎Nu, Paula, plecasem.
‎Trebuie să faceți un examen psihologic.
‎N-am nevoie de unul.
‎Și apoi ne veți spune tot ce știți.
‎Cel mai rău lucru pe care-l putem face ‎pentru ea e să pierdem timpul.
‎Ascultați,
‎v-am spus mai devreme.
‎Am auzit-o spunând: „Mamă.”
‎Numele întreg?
‎Paula Ejea Guzmán.
‎- Vârsta? ‎- Patruzeci și doi.
‎Trebuie să lăsați telefonul aici.
‎Puteți pleca.
‎Dar să fiți disponibilă.
‎Să mergem acasă.
‎Vreau să mă plimb.
‎- Merg cu tine. ‎- Trebuie să mă gândesc.
‎O facem împreună.
‎- Paula. ‎- Vorbim diseară, promit.
‎FETE DISPĂRUTE: (LIMBA GERMANĂ)
‎DISPĂRUTĂ
‎INFRACȚIUNI ÎMPOTRIVA COPIILOR
‎FIȘA MINORULUI ‎RAPORTUL AUTOPSIEI
‎IMAGINE CORP ÎNTREG
‎…ÎN GURĂ SAU ÎN GÂT
‎DESCRIERE LEZIUNI
‎…RĂPIRE ȘI VIOL ‎TRAUMĂ
‎…SEMNE DE AGRESIUNE SEXUALĂ
‎NEIDENTIFICATĂ
‎CAZIER PERSONAL
‎POLIȚIA CRIMINALISTĂ ‎RAPORT AUTOPSIE
‎DESCRIERE CORP
‎TEN DESCHIS, OCHI ALBAȘTRI, PĂR BLOND
‎POSIBIL AP…?
‎DIAGNOSTIC MEDICAL
‎FĂCUT DE DR. CARRÉRE
‎DATA: 2019
‎AUTOPSIA REALIZATĂ LA: BAYONNE
‎- Scuze, nu înțeleg. ‎- Nu lucrează aici.
‎- Scuze, nu vorbesc… ‎- Mă ajuți?
‎Cu dr. Carrére, vă rog?
‎Da, doamna doctor e la un laborator ‎în alt oraș, mai mare.
‎Unde?
‎Dacă nu sunteți polițistă, ‎nu vă poate ajuta.
‎A spus că îi pare rău.
‎Vă rog, doamnă. Vă rog!
‎Vreau să aflu tot ce știți despre ea.
‎Dacă nu sunteți polițistă, ‎nu vă poate ajuta.
‎Sunteți mamă?
‎Traduceți-i, vă rog!
‎Atunci trebuie să mă ajutați.
‎Vă rog!
‎Nu-și amintește altceva ‎decât ce a scris acum doi ani.
‎Organele erau afectate, ‎în special rinichii,
‎care nu mai funcționau.
‎Erau semne de leziuni repetate ‎la nivelul gâtului.
‎A suferit mult.
‎Litere astea două,
‎ce înseamnă, vă rog?
‎Amblyopie fonctionnelle, ‎nu știu în spaniolă.
‎Dar ce e?
‎Ochiul leneș.
‎DISPĂRUTĂ
‎INGRID
‎NICIO PISTĂ NOUĂ ÎN CAZUL FETEI DISPĂRUTE ‎DE PE O PLAJĂ DIN MÁLAGA
‎A TRECUT UN AN DE LA DISPARIȚIA EI
‎A FETEI ELVEȚIENE DE PE PLAJA PEDRALEJO
‎12 ANI
‎„E SINGURUL NOSTRU COPIL,
‎VĂ IMPLORĂM”
‎„GARDA CIVILĂ NU A DEZVĂLUIT ‎DACĂ PĂRINȚII SUNT SUSPECȚI DE ABUZ”
‎S-a întâmplat pe o plajă din Málaga ‎pe 5 iunie, 2011.
‎S-a pierdut ‎orice urmă a lui Ingrid Morand.
‎Un an mai târziu, ‎părinții ei nu și-au pierdut speranța.
‎E foarte inimoasă ‎și are o imaginație bogată.
‎Sunt sigură că îi e dor de camera ei.
‎Vă rog, aduceți-o pe Ingrid înapoi!
‎E singurul nostru copil.
‎Mereu creează lucruri ‎pe care le dăruiește prietenilor.
‎Spune că sunt îngeri păzitori
‎și că ne protejează de rău…
‎…îngeri păzitori ‎și că ne protejează de rău.
‎Simón?
‎Simón!
‎SUNT LA STAȚIA DE POLIȚIE. SUNĂ-MĂ.
‎Serviciul de urgență.
‎Numele meu e Paula Ejea.
‎Cred că vecinul meu, Eduardo Olivares,
‎e implicat în răpirea unui copil. ‎Vă rog, trebuie să veniți!
‎- Fiica dv. e dispărută? ‎- Nu e fiica mea.
‎Dar vecinul meu, Eduardo Olivares, ‎s-ar putea să știe ceva despre asta
‎și despre altă fată, Ingrid Morand.
‎Trebuie să veniți. Adresa mea e…
‎O văd pe ecran. Unități sunt pe drum.
‎Așteptați în casă, vă rog!
‎Nu, ridică-te!
‎Ridică-te!
‎Poți merge.
‎Du-te înspre luminile roșii și albastre!
‎Să nu vorbești!
‎Să te văd plecând!
‎O să vin după tine, dar acum ești bolnavă.
‎Privește!
‎Vezi?
‎Ia-te după linie!
‎Doctorii au fost de acord?
‎Fata ar trebui să fie în spital, ‎în grija profesioniștilor.
‎Doctorii au fost de acord?
‎- Și ce a spus? ‎- Cuvinte aleatorii. Fără sens.
‎Psihologa crede că o să-și revină.
‎A spus „mamă”. Probabil a locuit cu ea.
‎- Și tatăl? ‎- Nu a spus nimic despre el.
‎Ce faceți? O învățați să vorbească?
‎E mai mult ‎despre a o face să aibă încredere…
‎Lipsește un pahar.
‎- Da. ‎- Nu, mă duc eu.
‎Mersi.
‎Scuze. Sunt cu capul în nori.
‎Datorită Paulei. Fetița o adoră.
‎Clara?
‎Ce faci aici singură? ‎Vrei un pahar de apă?
‎Ce ați făcut? Ați desenat?
‎- Bună dimineața! ‎- Bună!
‎Totul e bine.
‎- A mai rămas ceva? ‎- Nu, dar îți pot face altceva.
‎E în regulă.
‎Adu-mi resturile din frigider.
‎Imediat.
‎Vrei să îți fac o omletă?
‎Resturile din frigider sunt de-ajuns.
‎Maite?
‎Ce?
‎Am pus fasolea deoparte pentru mâine.
‎De ce?
‎Nu-ți amintești?
‎Nu o să fiu la prânz. O să fii singur.
‎- Unde o să fii? ‎- La Barcelona să vizitez pe băieți.
‎Ți-am spus că au terminat cu examenele.
‎Nu mi-ai spus.
‎Nu-ți amintești?
‎Mi-ai dat voie. Ai spus că nu te superi.
‎Ba nu.
‎Mi-ai spus unde să iau prânzul ‎în La Barceloneta,
‎acolo unde ai fost cu colegii.
‎Cum vrei.
‎Stabilisem să ne vedem ‎cu Paula și Simón mâine.
‎Te poți duce fără mine, nu?
‎Ce-ar fi să-i suni pe băieți?
‎Spune-le să vină aici. ‎N-au mai fost de multă vreme.
‎Cred că sunt ocupați.
‎Nu ai spus că au terminat cu examenele?
‎Au început al doilea semestru. ‎Știi că așa e.
‎Își pot face timp să vină două zile acasă.
‎Ai dreptate.
‎Paula și Simón nu sunt bine.
‎O să mă duc altă dată.
‎Ești sigură?
‎Da.
‎- Ai de lucru? ‎- Da.
‎Și Garda Civilă?
‎Sunt în impas.
‎Bine, dar ce au spus?
‎Cred că a fugit,
‎dar un detectiv o ascultă pe Paula
‎și investighează o posibilă răpire.
‎Ce e important acum e să revină la normal.
‎- Crezi că cineva a luat fata? ‎- Nu. Nu știu.
‎Sper că nu e pe fundul lacului.
‎Nu spune asta!
‎Paula.
‎Ce faci?
‎Bine.
‎Ceva noutăți?
‎Calmează-te, ai dormit doar două ore.
‎Ai avut timp să strângi.
‎Cum ești?
‎Când te întorci la birou? ‎O să-ți ia din proiecte.
‎E bine să te întorci la normal, Paula.
‎Spune-i! O să se bucure să afle.
‎Știi că trebuie să nasc mai repede?
‎Serios?
‎- De ziua lui Beltrán. ‎- Ne-au spus pe drum încoace.
‎Ce coincidență!
‎Ce?
‎Nu știu, Paula. Ce crezi?
‎Ce cred?
‎Mă bucur pentru tine, Beltrán.
‎Au vrut doar să te înveselească.
‎Taci!
‎- Paula, calmează-te! ‎- Auzi.
‎- Poți să pleci din casa mea? ‎- Paula!
‎Puteți să plecați?
‎Haideți, să mergem!
‎Vă conduc eu.
‎Bună?
‎Bună!
‎E totul bine?
‎Da.
‎Ești singur?
‎Da.
‎De ce?
‎Maite a spus că pot să vin să iau ceva.
‎Ce anume?
‎Niște hărți.
‎A zis că le pot împrumuta.
‎Nu mi-a zis nimic mie.
‎Intră!
‎O să le căutăm.
‎Să vedem dacă sunt aici.
‎Pentru ce sunt hărțile?
‎Continui să caut.
‎Pe fată?
‎Da.
‎Ceva noutăți?
‎Nimic.
‎Maite asta…
‎Așteaptă puțin. Mă duc să văd dacă-s aici.
‎- Da? ‎- Sunteți Eduardo Olivares?
‎Da, eu sunt.
‎Am primit un apel.
‎Am dori să vă punem câteva întrebări.
‎Paula Ejea v-a sunat, nu-i așa?
‎Vă rog, nu stați acolo. Intrați!
‎Am spus poliției.
‎Nu te-au crezut.
‎O să mă găsească.
‎Spune-mi, Paula, cum ai știut?
‎Am găsit-o pe Ingrid.
‎Pe Ingrid?
‎Am autopsia ei.
‎Unde?
‎Unde, Paula?
‎E în…
‎E în mașina mea.
‎Mă minți?
‎- Mă minți! ‎- Nu.
‎Paula?
‎Clara, ascultă-mă, te rog!
‎E foarte important. ‎Am nevoie de ajutorul tău.
‎Vrei să mă ajuți?
‎Uită-te atent!
‎Privește!
‎Clara, o arunc.
‎Departe.
‎Am luat-o!
‎Începe, te rog! Ne putem opri dacă vrei.
‎Nu. Nu vreau.
‎Clara, ascultă-mă!
‎Să nu-ți fie frică, te rog!
‎Angst.
‎Știu că e greu, dragă.
‎Dar o să reușești.
‎Știi de ce? Pentru că ești ‎cea mai curajoasă fetiță pe care o știu.
‎N-am mai cunoscut pe cineva mai curajos.
‎Te rog, Clara!
‎Fă-o pentru amândouă.
‎Clara, ești în dulap?
‎Nu vreau. Mama mă pedepsește aici.
‎Mama ta a fost aici?
‎Da.
‎Pe mama ta o cheamă Ingrid?
‎Da.
‎Unde e?
‎Clara?
‎Scumpo.
‎Unde e?
‎Spune-mi!
‎Unde e?
‎Clara!
‎Clara, nu!
‎Clara!
‎Simón!
‎Da, am ajuns acasă și nu e aici.
‎Simón!
‎Cum să dea de mine ‎dacă i-au luat telefonul?
‎- Simón! ‎- Bună!
‎Ce faci aici?
‎Tu ești Clara?
‎Ești bine?
‎Unde e Paula?
‎Calmează-te!
‎Ușurel.
‎E în regulă.
‎Ușurel. Vino aici!
‎Haide!
‎Ușurel.
‎Simón!
‎Cum adică să rămân acasă? ‎Nu, voi să mă ascultați!
‎Uite cum o să facem.
‎Mă duc să îi văd oricând vreau.
‎Tu o să-mi dai bani ‎pentru bilete și mâncare…
‎Mă duc și mă întorc.
‎O să fiu aici, ca de obicei.
‎Dar nu o să mai întrebi despre ei ‎și ei n-o să se mai întoarcă.
‎Și pivnița?
‎Mulțumesc.
‎Nu o fac pentru tine, ci pentru fii mei.
‎Și acum?
‎Mă duc să pun de cafea.
‎Mă duc în grădină.
‎Garda Civilă! Mâinile sus! Nu mișcați!
‎Unde sunt?
‎Nu m-ați auzit? Unde sunt?
‎Bună!
‎Ce mai faci?
‎Bine.
‎Bine? Mă bucur să te văd, draga mea.
‎Și eu pe tine!
‎Cum e bunica ta?
‎Oma?
‎Să mi-o dai mai târziu ca să o salut.
‎Ce zi frumoasă în Hamburg.
‎E însorit.
‎Uite, e înnorat aici, vezi?
‎E mai bine glezna ta?
‎Poți să mergi?
‎Ce minunat!
‎Simón!
‎Uite cine tocmai a sosit. Așteaptă puțin.
‎Simón, vino aici! Vorbesc cu Clara.
‎Subtitrarea: Andra Foca