Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tinc l'honor d'anunciar
que el Comitè Olímpic Internacional,
reunit en una sessió plenària a Lausana,
ha atribuït l'organització
de la 25a edició dels Jocs Olímpics
del 1992
a la ciutat de...
Un momentet...
A la ciutat de Barcelona, Espanya.
42 SEGONS
INSPIRADA EN FETS REALS
BARCELONA 12 DE SETEMBRE DE 1991
Tot et posa calent.
Vaja, que contents que estem, oi?
M'expliques per què ho estem? Perquè no...
Tampoc plorarem.
Perquè no hem escalfat, no? Pot ser?
No ho sé, tu ets l'entrenador i has estudiat aquestes coses.
Josep, no farem el número, oi?
Per què mentre els grecs escalfaven els teus jugadors eren a la banqueta?
Els he fet escalfar,
però per a un amistós no és tan important.
Per què rieu si acabeu de perdre contra un equip pitjor que vosaltres?
Mira,
si encara no t'he fet fora, és perquè cap entrenador
vol aquesta selecció per als Jocs.
-Exageres una mica. -Sí?
Saps què va dir el Dragan quan li vaig oferir la feina?
"Anar als Jocs a fer el ridícul és pitjor que no anar-hi".
Li has ofert la meva feina?
Popovich ha acceptat l'oferta.
Com ho saps?
-Quina? -La dels italians.
Com ho saps? -M'ho ha filtrat un amic periodista.
He de trucar a Croàcia.
Si el Dragan odia tant el serbi... -Croàcia?
Per què?
Va ser sergent a l'exèrcit.
-Sí. -Això mateix.
És just el que necessitem.
El Dragan no m'entusiasma,
però cal actuar.
Veus allò?
Allà, al fons.
Dos gratacels de 154 metres d'altura.
La Vila Olímpica,
un barri sencer nou creat per a aquestes olimpíades.
A més d'estadis, parcs...
Saps per què ho fem?
Per rebre el món.
En només cinc anys,
Barcelona es modernitzarà tant com ho hauria fet en 30 anys.
Carl Lewis o Michael Jordan passejaran pels nostres carrers,
així com mitjans de comunicació d'arreu del món,
que aquells dies posaran Barcelona a totes les televisions, ràdios
i publicacions existents.
Això no són uns Jocs Olímpics, Manel.
És una prova de foc per a tothom.
M'esperen per menjar.
T'hi acosto.
No farem el ridícul si vostè els entrena.
Tenim el Manel Estiarte.
Aquests nois necessiten algú
que els prepari com a les grans seleccions.
Oblidi's de competir. Dormirà millor.
Popovich ha acceptat l'oferta de la selecció italiana.
Es farà públic d'aquí a una hora.
Espanya té tècnica, però li falten moltes coses.
Seran uns Jocs molt durs.
No només per a Itàlia, també per a Hongria i els Estats Units.
La Federació està generosa i ha reservat instal·lacions a Andorra.
Si comencem ja, tenim temps de preparar-nos.
Amb tan pocs mesos, seria un miracle arribar a semifinals
i, a la final, ni en parlem.
Escolti, digui'm què vol a canvi d'entrenar els meus nois
i l'hi donaré.
Ja ho veus, jo tampoc voldria.
Ep, com va, nois?
-Seu. -Ja hem demanat.
No em quedo, només...
I això?
Només...
He vingut a...
Tenim un entrenador nou.
Dragan Matutinović.
Aquesta és...
La llista dels preseleccionats.
Bé, ja ens vas dir que volies el Dragan, no?
Doncs...
Doncs ja està.
La decisió no ens agrada, però vaja.
Li he donat la potestat d'escollir els preseleccionats
i, arribat el moment,
òbviament, els que aniran als Jocs.
Que no hi sereu tots.
No heu sigut preseleccionats.
El Dragan ha decidit portar jugadors nous de Madrid.
S'uniran a l'equip quan comenceu els entrenaments a Andorra.
Ho sento molt.
ANDORRA 5 DE MARÇ DE 1992
QUATRE MESOS ABANS DELS JOCS OLÍMPICS
Home!
Què passa, nanos?
-Hola. -Hola.
-Què tal? -Què tal?
-Hola, nois. -Com va?
-Hola, què tal? -Benvinguts.
Enhorabona a tothom.
A qui ja conec
i a qui coneixeré.
Bé, doncs...
Temps de canvi.
Espero que gaudim junts d'aquest camí apassionant.
Què et passa als ulls?
Són graduades, he perdut les altres.
Us vull dir que confio plenament
en cadascun de vosaltres.
Sé que us hi deixareu la pell per aquesta selecció.
Això segur.
Bon dia.
No sou els més forts,
els més tècnics ni els més intel·ligents.
Sobretot, no sou els més disciplinats.
Però sí els més guapos.
Idiota.
Però us asseguro que sereu els més entrenats.
Jo no busco waterpolistes,
jo busco gladiadors.
Ara mateix sou els preseleccionats.
Només em quedaré amb deu de vosaltres.
És el més senzill de la meva feina perquè no els escullo jo.
Els escolliu vosaltres.
Durant els pròxims mesos, viureu només per al waterpolo.
Anireu de l'habitació a l'entrenament
i de l'entrenament a l'habitació.
Si el vostre pare es mor,
posposeu el funeral fins que acabin els Jocs.
Si us cal veure la xicota,
demaneu a un company que us la peli.
Així potser apreneu a treballar en equip.
Abans que l'estada acabi,
deu de vosaltres haureu decidit marxar.
El que no triareu vosaltres és el nou capità.
El casquet de capità està lliure des d'avui.
Qui el vulgui,
que demostri que té cap per portar-lo.
-Repte acceptat. -Tu, capità?
Tu saps com es carda amb això?
Ets subnormal.
Amb mi, ningú viu de rendes.
Antonello, Bovo, Campagnolo,
Di Francesco, Piero, Fabio, Giovanni,
Aurelio, Basilio, Leonardo i Filippo.
I Filippo.
Què tenen en comú?
És la selecció que ha fet Igor Popovich per als Jocs Olímpics.
Per a la selecció italiana.
-Alguna cosa que no sàpiga ma mare? -Doncs...
Cap d'ells mesura menys d'1,90 metres.
Quina és la nostra mitjana?
-És d'1,85 metres. -Quant pesem?
Uns 87 quilos de mitjana.
I ells?
-Uns 90. -Per tant, ells són més...
Alts?
I nosaltres, menys...?
Alts de nou?
Forts!
Tu qui coi ets?
És el Joan, el teu assistent.
Això vol dir
que, si ens topem amb ells, ens fotran una bona pallissa.
Sergi Boix, Albosc,
Pedro García, Javi Franco,
Miguel Bobes, Manel Estiarte i Jesús Rollán.
Sou els titulars per a l'amistós de demà.
Com? Contra Itàlia?
Per ara, contra una de la vostra talla.
La selecció d'Andorra.
Tenen selecció?
Perdó.
Descanseu.
Ho necessitareu.
Preparat? Som-hi!
Vosaltres ens seguiu.
A veure si us aneu despertant.
Com?
És broma, no?
Joan!
No en sabia res!
-Joan! -Quin fred!
-Hi anem corrent? -Al·lucino.
Collons!
...feia mitja hora que érem al llit i sento un crit.
Aquest borratxo, en comptes d'entrar al bany,
va a l'habitació dels meus pares. I què fa? Els vomita als peus!
Ostres!
-A veure... -Què dius, paio?
Em vaig equivocar.
Aleshores, què?
Us vau drogar o no?
-A veure... -Jo no.
Me'n van oferir una de petita.
Me la vaig fer.
Que educat.
Com collons vau passar el control?
Aigua. Cinc litres, per ser exactes.
Creia que no funcionava, però sí.
Així de fàcil.
-Beus cinc litres i et surt negatiu? -No, surt nul.
És com que no surt bé i ho han de repetir.
Però tu guanyes temps.
Aquí us quedeu.
On vas?
Estiarte!
Com va?
Soc el Toto, molt de gust.
Benvingut, Pedro.
T'he vist jugar a la Lliga italiana i no ho fas gens malament.
Soc capità de la selecció des dels 15 anys.
No jugo malament, no.
Quin pallasso!
Tinc quasi tot el que em va demanar.
Cinturons de plom de submarinisme,
VHS dels últims cent partits dels Estats Units, Hongria i Itàlia
i tota la resta,
però aquí hi posa "xiclets".
De maduixa o de menta? -Mai de la vida!
De meló, deu.
D'acord.
Entrenador, per mi és un plaer... -No em diguis així.
No treballes per als Indians de Cleveland.
D'acord.
Ves al teu seient.
Sí.
Deixeu que llanci!
Què fas? Que vegi el llançament! -Llança!
Què coi feu?
Tapa! Que no llancin!
Què coi fan?
-Deixeu que llanci! -Aparteu-vos!
Com l'hem de deixar?
Obriu l'arc!
Collons!
Fora! Deixeu-li un llançament net!
Però què feu?
Tenim el millor porter del món.
Va, home, va.
Aquí, Toto!
Aquí!
Vinga, seguim!
Així!
Centrem-nos!
Vinga, va!
Està sol! -Avall!
-Pressioneu! -No el deixis!
Que no llanci!
Deixa la pilota i ves-te'n a casa.
No en vas tenir prou amb sis mesos de lesió?
En vols sis més? -Què feu?
Vinga, Javi, para!
Què collons feu?
No és cosa teva.
Si és cosa seva, sí.
Treu-te la puta botifarra de la boca.
Em sents?
No els separeu.
-Com ho permets? -Qui s'hi fiqui, queda eliminat.
Què collons? Para ja, Javi!
Deixes que es barallin?
Ho hem d'aturar, míster!
Pau!
Pareu ja! Fora!
Surt d'aquí, va!
Javi!
Sou animals o què us passa?
Prou vergonya per avui.
...cinquanta-un,
cinquanta-dos...
-Continuareu fins que aparegui. -...cinquanta-tres,
cinquanta-quatre,
cinquanta-cinc,
cinquanta-sis,
cinquanta-set,
cinquanta-vuit,
cinquanta-nou...
Merda!
Vaja!
Perdona, és la piscina de waterpolo?
Que no ho veus?
Ja.
Com va?
Bé?
Realment tens una tècnica impecable.
Jo, tot bé.
Sí.
Crec que t'enduràs la plata.
Perdona, et passa res?
En veure'ns l'altre dia, vam connectar.
-Que vam connectar? -A veure,
em vas mirar amb una mirada una mica intensa, així...
-Vaig fer aquesta cara? -Sí.
Potser no duia les lentilles i no hi veia.
Soc miop.
Deu ser això.
-Com et dius? -Pedro.
-Em miraràs entrenar tot el matí? -M'encantaria, però no puc.
Llàstima.
Com et dius?
-Sara. -Fas una fila de madrilenya...
Si endevino a quin club entrenaves,
em convides a sopar.
A la Latina.
Tinc un ull...
-Tu jugaves al San Blas, oi? -Com ho saps?
Perquè ens miràveu amb cara d'obsessos. No feu més que pelar-vos-la.
Ja no, ara és només dos cops al dia. Quan sopem?
Ja ho parlarem. Quin greu que hagis de marxar.
Ens tornarem a veure, oi?
No ho dubto. Ets dels pesats.
Molt pesat. Podem dir que soc pesadíssim.
Definitivament, tenies raó. No és la piscina de waterpolo.
-T'ho he dit. -Sí.
Adeu.
Perdoneu.
Bon dia.
Bon entrenament.
Adeu, Sara!
...dos-cents trenta-un,
dos-cents trenta-dos,
dos-cents trenta-tres...
Perdoneu!
Perdoneu, nois.
Si hagués sabut que tocava fer glutis,
vinc abans.
Us agrada el camp?
Doneu-li les gràcies al Pedro.
Agafeu la cistelleta.
Ens n'anem de pícnic.
Com et passes.
Ostres, col·lega.
-No n'hi ha per a tant. -Quina barra.
Vinga, va.
Collons.
Pots estar content.
I això que tens aquí?
Qui t'ha cagat a la cara?
No li facis ni cas, que és un mitja merda.
Un mastegot i li queda la cara del Cobi.
Imbècil.
No fotis.
On aneu?
Au, va, no fotis.
Sí, home!
No fotis.
Vinga, mitja volta.
Alto!
Hem acabat per avui.
Tu i tu, encara no.
Va, Javi, va!
Vinga!
Vinga, Javi, que tu pots!
Una mica més!
Vinga, som-hi!
Així!
Tu pots!
-Vinga! -Som-hi!
Vinga, nanos!
Va!
Vinga, nanos, que podeu!
L'última!
Alto!
Fes-te la maleta.
Mare.
Quant de temps!
Sí, és que... Bé, he estat enfeinat.
Com estàs? -Bé.
I tu? Com va la temporada per la Canoe?
Bé, no soc a Madrid.
D'això volia parlar. Tinc una bona notícia.
El pare s'hi pot posar?
Estem a punt de sopar.
Però és una cosa important.
Ja saps com és el teu pare.
Que s'hi posi, si us plau.
És millor que truquis en un altre moment.
D'acord.
Fes-li un petó de part meva.
Vine a veure'ns quan vulguis.
Un altre per a tu.
Un petó.
Adeu.
T'escapes?
Hola.
El sergent ha posat càmeres de vigilància.
A veure, tothom sap que això s'ho ha inventat un català
perquè anem a dormir aviat.
On vas?
No puc dormir i potser sortir a córrer m'ajuda.
Tu tampoc dorms?
Tampoc.
No sé per què. La lluna?
Si vols, hi anem junts. A veure qui té millor ritme.
Passo, no m'interessa que em vegin amb tu.
Tens molt mala fama.
T'entenc.
Ets una bona noia, no?
-Sí? -No ho sé, t'ho pregunto.
-No ho sé. -Sí.
Tu creus?
Del zero al quatre, un tres.
De bona noia?
-Sí. -Sí?
ANDORRA 26 DE JUNY DE 1992
UN MES PER ALS JOCS OLÍMPICS
Bon dia.
Tu també matines?
Sí, jo també.
M'encanta matinar.
Sí.
Bon profit.
Merda.
En falta un per descartar.
Vols compartir alguna obvietat més?
No vull gent fluixa a l'equip.
Si no t'ho prens seriosament, no cal que continuïs corrent.
És a terra.
Nois, ara tornem.
Enhorabona,
sou els seleccionats.
Us veig al cim.
Ep, alto.
Com estàs?
Bé.
Et fan mal els peus?
No és res.
Vinga, puja.
Què?
No em facis repetir-ho.
Saps tan bé com jo que l'equip et necessita sencer.
I els altres?
Els esperem a dalt.
No vull un capità coix.
Per al bé de l'equip, ha de saber una cosa.
-Que fluixet, nano. -Dolentíssima.
Estic rebentat.
Jo també.
Javi.
A veure. No en teniu ni puta idea.
-Que negats. -Vinga, tira.
-On la voleu? -Aquí.
Acomiadeu-vos d'Andorra.
Tornem a casa.
Encara no sou els més forts,
encara no sou els més tècnics
i encara no sou els més intel·ligents.
Però, com a mínim, ara sí que esteu preparats d'aquí.
A partir de demà,
si ens volen guanyar, s'hi hauran d'esforçar.
Abans d'acabar, us he de donar dues notícies.
La primera és que el Manel és el vostre nou capità.
-Ningú ha votat. -Aquí ningú vota excepte jo.
Ha sortit que sí per majoria absoluta.
Si això és el que val ser capità, enhorabona.
Si aquesta notícia t'ha agradat,
la que ve ara t'encantarà.
El teu capità i jo hem fet un passeig en cotxe fins al cim.
M'ha explicat
que t'has estat escapant per sortir de festa.
I que, a més,
consumeixes cocaïna.
Quins collons! Això és un bon capità!
És cert?
He sortit algun cop.
Consumeixes cocaïna?
Ho dius com si tingués un problema.
¿Saps que, quan tornem a Barcelona,
el Comitè Olímpic farà controls
abans de cada partit, a més d'altres de sorpresa?
Sí.
Saps què passa si un jugador dona positiu?
Sí.
Podries, si us plau, dir en veu alta què passa?
Perquè sapiguem que n'ets conscient.
-Ens eliminen. -Això mateix.
Tots nosaltres.
Ell, ell, ell...
Tots som eliminats
perquè tu has decidit que val la pena allargar una mica més la festa.
El més fàcil és apartar-te de l'equip.
No deixaré els Jocs Olímpics a les mans d'un drogoaddicte de merda.
Em puc controlar.
Només en prenc si jo vull.
El problema és que ets tant ximple com necessari en aquest equip.
Però...
no puc confiar en tu.
Així que ho faré en l'única persona d'aquesta sala
que, com tots hem comprovat, seria capaç de delatar-te.
Compartireu habitació. -Què?
Si ell es droga, el Manel ho dirà.
Si ell surt de festa, el Manel ho dirà.
Si això passa,
serà culpa dels dos.
Si això arriba a oïdes de la Federació,
ens cau el pèl.
-No em sembla just. -No m'importa el que et sembli.
A tu qui collons t'ha educat?
Que no em toqui ni Déu!
No em toquis!
Si m'has de dir res, m'ho dius a la puta cara.
-No t'he de dir... -Em fots una hòstia!
Em fots una hòstia! -No és el pati d'un institut.
Som la selecció d'un país.
A veure si te n'adones. -Que et bombin.
Un equip...
Que et bombin!
Som a 25 de juliol de 1992.
Avui, serà un dels dies més importants per a la ciutat de Barcelona.
Avui, la ciutat s'omple d'esportistes d'arreu del món.
Han treballat de valent durant anys per arribar aquí.
Al Brasil, estem molt emocionats d'assistir a aquest gran moment.
És fascinant veure tots aquests països units.
Avui és un dels dies més importants en la història de Barcelona.
Aquests països presentaran al món un acte que recordarem sempre.
Tot està a punt per encendre la flama olímpica.
Quan s'encengui la flama olímpica, començaran els JJOO de Barcelona.
...on, d'aquí uns dies, sabrem quins d'aquests joves esportistes
aconsegueixen acomplir aquest somni cobert d'or.
-Sopem d'aquí dues hores. -Molt bé.
Aquí dormo jo.
Per què?
No dormo prop de la finestra.
Increïble. Per què?
Soc el capità i farem el que jo digui.
Molt bé, capità.
Aquí dormo jo.
Comencen els Jocs Olímpics!
Vinga!
ESPANYA 12 - PAÏSOS BAIXOS 6
CONTUNDENT VICTÒRIA DE WATERPOLO
Hem quedat 12 a 6, senyors!
No sabien d'on venien les hòsties.
Ben jugat!
-Vinga, nanos! -Bé!
-Quin tros de partit! -Ben jugat, nanos.
-Toto. -Què?
Gràcies per posar-te al mig.
Aquell cabró quasi em rebenta.
Que gran que ets. Ben jugat.
Quin tros de partit.
Tu, passa'm l'aigua.
Jesús.
Ben jugat.
Gràcies.
Vostè mateix.
Carles Pintor, de Televisió Espanyola.
Un marcador 12 a 6 sona molt bé,
però el rival era molt dèbil i Espanya no ha jugat gens bé.
¿Es penedeix d'ajuntar la vella guàrdia catalana
amb la nova onada madrilenya?
No.
Següent.
Rafa Romero, Barcelona Ràdio.
¿Creu que l'equip està preparat
per derrotar els Estats Units o una selecció com la italiana?
Sí.
Ens pot explicar per què?
Si no m'ho pensés, seria a la platja en comptes d'aquí,
contestant obvietats.
María José García, Ràdio Nacional.
Què opina sobre el joc d'Itàlia i el seu entrenador, Igor Popovich?
Itàlia és un gran equip.
Igor Popovich és serbi.
Sí.
I vostè, croat.
-Potser és millor... -No.
Sí.
Els seus països estan en guerra.
Creu que això els fa encara més rivals?
Crec que Itàlia ha desaprofitat uns bons jugadors
posant-los d'entrenador un inútil.
Perdoni, ha dit inútil a l'entrenador serbi?
No crec que li importi.
Ell s'ho diu cada cop que obre la boca.
-Dragan, si us plau, podria...? -Prou de preguntes, gràcies.
Diumenge 2 d'agost.
Espanya s'enfronta a Grècia
en el seu segon partit de la fase preliminar.
Seguiran de sort?
Vinga!
ESPANYA 11 - GRÈCIA 6
Contra tot pronòstic, Espanya ho ha tornat a fer.
Sembla que l'equip de Dragan Matutinović es troba en millor forma que mai.
Tercera jornada de waterpolo.
Espanya s'enfronta avui a Hongria,
la selecció amb més ors olímpics del món.
El partit d'avui no podia ser més atractiu.
El combinat espanyol ha sorprès,
ha destrossat tot el previsible i ha fet callar molta gent.
Però no oblidem que, avui dia, tant els Estats Units com Itàlia,
encara són les preferides.
Què fas?
Busco els meus calçotets, que no sé on...
Deuen ser amb la teva roba, no?
Tens raó.
A veure si per fi arribem a l'hora.
Espanya arriba amb optimisme a l'última jornada de la primera fase,
però no hi ha res guanyat.
Si vol passar a semifinals, ha de guanyar, tant sí com no,
una Cuba tan lluitadora i tan difícil de vèncer com sempre.
Mira, el waterpolo.
AJUSTADA VICTÒRIA QUE PORTA ESPANYA A SEMIFINALS
Bon partit, nanos! De puta mare, sou increïbles!
Vinga!
Carallots!
ESPANYA EUA
ITÀLIA EQUIP UNIFICAT
Què coi et passa, que no pares?
Collons!
Merda de calor.
No comencis, eh?
No comencis.
Tanca la finestra.
Ni de conya.
-Tanca-la, coi. -No.
Em tens fins als collons amb la finestra, els putos malsons i el walkman!
M'ofego!
Vesteix-te.
Què coi dius?
Jo també m'ofego.
Em penses dir què et passa?
Tens malsons cada nit.
Què et passa? -Calla.
Què hi ha a la cinta?
Si em fotràs cada nit amb el coi de cinta,
vull saber què és.
És la teva xicota?
L'enyores i et posa calent? -La meva germana.
Compte amb el que dius. -Molt bé.
La cinta la va gravar la teva germana.
I la finestra?
Et sembla normal posar-te així?
Qui ets tu per fer tantes preguntes?
Et pregunto per la teva ànsia de sortir de festa?
No saps estar sol o no et suportes?
Tornem.
Es gravava cintes amb les lliçons de Medicina
i les memoritzava per als exàmens.
No sabia que tenies una germana.
Es deia Rosa.
Era nedadora.
Soc estúpid, col·lega.
Si ho arribo a saber, no... -No et preocupis.
A més, tens raó.
Et molesto amb les meves merdes i has de saber per què.
Ja no em molesten.
No la vull tornar a cagar.
Ets boníssim, malparit.
Sembla que no et diverteixis jugant. -No es tracta de divertir-se.
Es tracta de guanyar. -No.
-És la teva feina. -No.
Em paguen per divertir-me.
Jo no treballo, jugo.
Posa't seriós o tindràs problemes.
Fora de l'aigua, tot són problemes.
A dins, desapareixen.
Desapareix la meva família.
Desapareix el coi d'ansietat.
M'encanta jugar.
I a tu també.
Dragan, si a la tarda venç els Estats Units,
s'alegrarà més com a entrenador o com a croat?
Per mi, serà un honor dur Espanya a la final,
però no puc oblidar que el meu país pateix
i que els Estats Units
i la Comunitat Europea en tenen la culpa.
-Ho pot explicar? -Sí, és clar.
Molta gent mor al meu país per culpa de Sèrbia.
Els Estats Units no mouen un dit.
Només ho fan si senten ploure petroli.
El meu or serà per a tota la meva gent.
Me la bufen els seus marines, el seu Air Force One
i els seus hot dogs de merda.
Me la bufa que siguin primera potència mundial.
Avui menjarem truita de patates,
perquè a la meva piscina hi mano jo
i us mano que no en quedi cap de viu.
Endavant.
Som-hi!
Últims minuts de la semifinal dels Jocs Olímpics.
Espanya empata a cinc gols amb els Estats Units.
Qui marcarà el gol de la victòria?
Craig Wilson, amb el seu 1,95, fa fàcil el difícil,
però no ens sorprèn gens,
ja que Wilson ha sigut dos anys nomenat
el millor porter del món.
Si Wilson ha sigut el millor porter dels 80,
és ben clar qui serà el millor porter dels 90:
Jesús Rollán!
Gol de Pedro García Aguado a l'últim segon
que ens porta a la final!
Vinga!
Pocs confiaven que la selecció espanyola de waterpolo
es convertís en la revelació d'aquestes olimpíades.
Vinga!
Després de la magnífica victòria contra els Estats Units,
Espanya és la favorita per guanyar l'or?
Sí, estic convençut que l'or ja és nostre.
El seleccionador italià, Igor Popovic, acaba de declarar
que s'alegra que Espanya hagi guanyat els EUA,
ja que així no tindran pressió a la final.
Ha afegit, cito textualment:
"Els jugadors espanyols són una colla de velles glòries
i uns quants mocosos tant forts com estúpids".
Hi té res a dir?
Durant aquests mesos, he vist aquestes "velles glòries"
pujar muntanyes més grans que la supèrbia de Popovic.
No han estat mai tan en forma. -I tant.
-Ens ha defensat? -S'ha explicat malament.
Se m'ha posat la pell de gallina.
Espero que els italians vinguin preparats per lluitar,
perquè no he vist mai nanos d'aquesta edat amb més collons.
Creu que guanyarà l'or?
-Doncs sí que ens ha defensat. -Sí.
Que gran!
Aquestes són les declaracions de Filippo.
Si digués que no som els millors, no seria modest, seria mentider.
-Imbècil! -Talòs!
Salami!
Què passa? -Salami?
És italià, no?
Tu, mira.
Qui és el millor?
-De tan fanfarró, sembles italià. -Sí, em diuen Totti Aguado.
-Toto, petons de part dels meus pares. -Passa'm la Mari Carmen.
-Ara te'l passo. -Mari Carmen.
Com va, guapíssima?
Ell molt bé, però jo millor.
Quan ens alliberin,
vendré l'or i us convidaré a una mariscada.
Molt bé, un petonàs per al Pepe. Adeu, guapa.
No parlis tant amb la meva mare.
Digue'm.
D'acord, parlem.
Vinga, adeu.
Com els afalagues. -Els estimo molt.
Podries trucar als teus.
Per a què?
Escolta'm.
Avui hi ha un motiu de celebració.
Coneixent el Dragan, no hi haurà sopar.
El muntem nosaltres.
Espera't a l'or i ho celebrem tot junt.
D'acord.
Estàs bé?
Estic que no m'ho crec, coi.
La puta final. -Fem-nos una birra.
Va, vinga.
Amunt, que som a la final!
Que grans, nanos!
Què fas?
Res, t'anava a trucar.
Com va?
Enhorabona.
Igualment.
He pensat que...
Repetim allò d'Andorra? Ho vam passar de puta mare.
Gràcies, però...
Pensava que podríem anar a celebrar l'or que guanyarem.
Ja.
Estic molt cansada. -Una estoneta.
Uns cubates i prou, d'acord?
Per això t'esforces a sortir del barri?
Per fer el mateix a fora?
-Què passa? -On és el Pedro?
El Pedro, que no hi és.
Arregla't, que anem de festa.
No em fotis, Toto.
Ho sap el Dragan?
Sí.
I el Jesús?
-No ha tornat, encara el busca. -Collons.
Això no es fa ara.
Es fa quan l'entrenament ha acabat.
És la final, seria estrany que no ho fessin.
Si veuen que ens en falta un, estem fumuts.
Val més que aparegui en condicions.
-Ets estúpid o què? -Què passa?
Què? -Estan fent un control.
Merda.
-Va, Toto. -No et creuràs què m'ha passat.
Collons, Toto, col·lega.
Em trobo bé
i malament també.
Estic bé i malament alhora.
No m'ho puc creure.
Per què ets tan imbècil?
Merda, està col·locadíssim.
Cal solucionar-ho. -Estàs fora de l'equip.
Solucionat. No cal fer-te cap anàlisi.
-El dutxo amb aigua freda. -No solucionaràs res.
-Ajuda'm. -Un segon!
-Calma't. -Sí, estic bé.
-Calma't. -Amunt, imbècil.
Estic bé, collons.
-Bon dia. -No em parlis.
Jesús.
No busquis més. Acaba d'arribar.
Com? És aquí dins?
-Està borratxíssim. -Com està?
Està fet pols.
Espera't un segon.
No tardis.
Està congelada! Hòstia, l'aigua està molt freda!
Està molt freda, collons! -Calla.
Deixa'm treure la camisa.
Para, collons! -Renta't la boca.
-Hòstia. -Renta-te-la, que fots pudor.
Vinga!
Me les rento jo.
-Per on van? -Merda.
Doneu-li cinc litres d'aigua.
-Collons. -Ja arriben.
-Com? -Així sortirà nul.
Ho vam fer un cop. Cinc litres i l'hauran de repetir.
-Dona-me-la. -Nois!
No m'he drogat. Només cubates.
-No em fotis. -Vigileu que no vinguin.
-Aixeca't. -No m'aixecaré.
Aixeca't, que has de beure.
-No. -Has de beure aigua.
Com va, míster?
Estem prenent l'aire.
Un segon.
On és?
-No. -Estàs fora del meu equip!
Pedro!
Pedro! Obre! -No obriré.
Has de beure tant sí com no!
Si se la veu sencera, sortirà nul. - Manel, si us plau, ajuda'm.
No m'he drogat!
-Si no beus, te'n vas. -Imbècil.
Manel, si us plau.
Manel!
Manel, de debò.
No m'he drogat. -Soc aquí, escolta'm.
Què?
Jo et crec.
Si dius que no, confio en tu.
No beguis.
-Què? -El que sents.
Després d'això?
Si beu i surt nul, no sabrem mai si ens diu la veritat.
Confio que sí.
Vull que ho pugui demostrar.
Manel Estiarte?
Sí, soc jo.
Pedro García Aguado?
On cal pixar?
El seu torn.
Em canviaré.
Bon dia.
-Digui. -Senyor Perelló, tenim els resultats.
No estic per discursets.
Has donat negatiu.
No em vaig drogar.
Ets a la selecció absoluta, guanyant diners...
-No estic per discursets. -No, m'escoltaràs.
Potser demà guanyes un or olímpic.
Vius el somni de tot esportista. No vas sortir només perquè t'avorries.
M'és igual que no et droguessis, però accepta que tens un problema.
Ets addicte a l'evasió, no a la cocaïna. -Què vols que hi faci?
Creus que m'agrada ser així?
Gràcies.
Per confiar en mi. No ho hauria fet ni jo.
M'estranya que te'n recordis.
Bé, només a partir de la dutxeta, sí.
No ens donis més ensurts.
Tens raó.
No em diverteixo jugant.
Per què?
Necessito guanyar l'or.
Ho necessito de debò. -Normal.
Tots ho volem.
Si no hagués passat allò, l'hauria guanyat ella.
Jo acabava de tornar d'Itàlia
per a les vacances de Setmana Santa.
Anàvem a menjar a casa dels pares.
Preníem un vermut
a la terrassa de sempre.
Amb els amics de tots dos.
Tot anava bé.
Vaig acompanyar a casa un amic que feia temps que no veia.
Vaig fer tard a casa.
Ella era a dalt discutint.
El meu pare estava capcot.
Rebia els seus crits.
No ho sé, em va sortir posar-hi ordre de manera brusca.
Vaig dir: "A menjar.
No facis això al pare".
I...
De camí, pel passadís, ella seguia
rabiosa, protestant.
No sé per què, em vaig girar i li vaig dir...
"No ens facis patir més".
Ella em va mirar d'una manera que no havia vist mai.
Va fer mitja volta, va córrer,
m'ho vaig pensar, la vaig seguir, va entrar a l'habitació,
va saltar sobre el llit
i es va llançar per la finestra.
No hi vaig poder fer res.
Potser demà és un bon dia per perdonar-te.
Dedicar-li el partit.
Retre-li homenatge.
Sí.
Hi anem? -Sí.
Mira.
Mira allà dalt.
Què passa?
Els de futbol.
Venen amb l'or.
Demà, nosaltres.
Donaria el que fos per haver jugat i haver guanyat.
Demà anirem a totes.
Hem entrenat com bèsties.
Ens hi hem deixat la vida.
Ho tenim tot a favor.
Juguem a casa.
Tot el públic ens donarà suport
perquè és la nostra gent.
Els nostres pares, els nostres amics,
els nostres germans.
Us juro que guanyarem l'or.
Sobretot, serem conscients
de la sort de jugar una final olímpica.
I el més important:
ens divertirem.
És clar que sí.
Guanyarem el puto or.
-Això mateix. -I tant.
Vinga, nanos.
Vinga!
9 D'AGOST DE 1992 FINAL ESPANYA - ITÀLIA
Juguem a casa, equip.
Rebentem aquests menjapizzes.
-Vinga, que són nostres. -Són uns merdes.
A pels putos espaguetis, hòstia!
-Vinga, que són nostres! -Va!
Però què feu? Què és això?
-Vinga, que són uns merdes! -Ens els berenarem, hòstia!
-Vinga, equip! -Va!
Tot llest a les Picornell per a la final d'Espanya i Itàlia.
Ara mateix, les dues millors seleccions del món.
Falten escassament dos minuts perquè comenci
el partit més important en la història de la selecció:
la final olímpica de waterpolo.
Presentació dels jugadors de l'equip d'Espanya.
Més de 14.000 espectadors omplen l'estadi.
El públic està pendent de la final
i fa una tarda preciosa d'agost a Barcelona.
Davant de més de 14.000 espectadors en directe i milions des de casa seva,
serà el partit més vist en la història del waterpolo.
ESPANYA 0 - 0 ITÀLIA PRIMER QUART
Vinga.
Comença la final olímpica!
A veure si Javi Franco aconsegueix la primera pilota del partit.
Va.
Vinga, Javi!
S'esgota el temps de possessió d'Espanya.
Han de llançar ja.
Però la defensa italiana anul·la l'ofensiva de l'equip espanyol.
D'acord, pressioneu.
Merda!
Gol fantàstic de Giovanni.
Primera mostra de talent de l'equip italià.
Aquest serà un partit molt dur.
Espanya 0, Itàlia 1.
Tranquils, no passa res!
Continuem igual!
Va!
Pilota rebutjada!
La defensa italiana és un mur.
Així és impossible! -Llança, Manel!
Més fort, nois! Volem un miracle!
Fi del primer quart, amb desavantatge 0 - 2
del conjunt capitanejat per Manel Estiarte.
Ens marquen individualment. No hi estem acostumats.
Porta aigua als meus jugadors.
El joc d'Itàlia és increïble.
Només han calgut tres moviments per fer el segon gol.
ESPANYA 0 - 2 ITÀLIA SEGON QUART
Comença el segon quart.
Espanya té les idees més clares en atac.
Merda.
El problema no és només el mur en defensa,
sinó també l'artilleria en atac.
Merda!
El partit es complica per als espanyols,
que perden clarament 1 a 3
quan ens apropem a la mitja part.
Han marcat el quart gol,
que pot ser el de la sentència.
És molt difícil recuperar-se de tres gols de la millor defensa del torneig.
ESPANYA 1 - 4 ITÀLIA
Va!
Som a mig partit i portem un clar avantatge.
És molt difícil que Itàlia perdi aquest partit.
Ens passen per sobre!
Defensem individualment. Si som més durs, això no passa.
-Prou. -Ja està.
No és moment de trencar-se.
És feina de tots defensar fort i ho sabem fer.
El Pedro té raó.
Creieu que són millors? Pot ser.
Creieu que mereixen guanyar? No ho crec.
Vosaltres us heu guanyat el dret de ser aquí.
No éreu ningú i ara us respecten perquè sou un equip.
-Vinga, som-hi. -Som un equip.
Estem junts, nanos.
Comença el tercer quart.
ESPANYA 1 - 4 ITÀLIA TERCER QUART
Gol!
Quin gol! Pedro Aguado escurça distàncies!
Sí, som-hi!
...està a punt d'agafar la pilota, però un altre gol d'Itàlia.
Vinga!
Es cola dins de l'àrea,
la pilota arriba a Pedro. Pedro l'agafa i gol! Gol!
Quin gol de Pedro!
Pedro García, Toto, demostra el seu gran talent amb aquests gols.
Sisè gol d'Itàlia.
Tres minuts per a la final del tercer quart.
Espanya perd 3 a 6,
però la resposta de l'equip és esperançadora.
-Gol! Ara sí! -Sí! Gol!
Espanya s'hi fica!
Pedro García Aguado és imparable.
Acaba el tercer quart
amb el resultat d'Espanya 5, Itàlia 6.
ESPANYA 5 - 6 ITÀLIA QUART QUART
Molt bé! Javi, que no llanci!
Collons!
...Espanya 5, Itàlia 7.
És un partit de puta mare i ho continuarà sent.
Vinga.
ESPANYA 5 - 7 ITÀLIA
Pedro Aguado escurça distàncies amb un tir increïble des de lluny!
Quin tros de parada de Jesús Rollán!
Espanya ha pres embranzida.
Què passa?
Filippo indica que té el casquet trencat i que n'hi cal un altre.
L'he de canviar, s'ha trencat.
Què coi fas?
No siguis gandul i mou-te!
Calma't, estigues tranquil. Relaxa't.
Ho aconseguirem, tranquil. -Queden dos minuts per acabar.
Què passa? Això fa riure.
Ara que Espanya tenia una bona oportunitat d'atac,
casualment es trenca el casquet.
-Collons! -Manel!
-No hi ha temps. -L'hem de ficar.
És l'última oportunitat per a l'equip espanyol.
Tenen pocs segons per forçar la pròrroga.
ESPANYA 6 - 7 ITÀLIA
Només queden 50 segons. El temps s'esgota
i Espanya perd d'un gol.
Espanya empata a l'últim minut!
Un final d'infart, digne d'una final olímpica.
Els de Matutinović han remuntat un partit
que semblava que tenien perdut.
Va, vinga
...Espanya 7, Itàlia 7.
Estem al límit, però ells estan pitjor que nosaltres.
Hem d'aguantar.
Som molt a prop, nois.
Ens deixarem la puta vida a l'aigua.
Ens hi deixarem la puta vida!
-Vinga. -Som-hi, nanos.
Sis minuts de temps afegit.
Sens dubte, l'estat físic dels jugadors d'ambdós equips
decidirà el resultat final.
ESPANYA 7 - 7 ITÀLIA PRÒRROGA
Sí!
No pot ser. Falta a favor d'Espanya.
Penal! Ara sí, els àrbitres xiulen els quatre metres!
Va!
Llança tu. A mi em coneix de la lliga italiana.
Faràs gol.
Manel Estiarte té al davant
el seu company d'equip de la lliga italiana.
Si algú sap com llança els penals el Manel,
és, precisament, el porter d'Itàlia.
Manel, fes-nos aquest regal.
Fica-la per la dreta, com a tu t'agrada.
Per la dreta, vinga.
Per la dreta i cap a baix.
Què et passa?
Estiarte està a punt de llançar el penal, però els italians no el deixen.
Espanya té possibilitats
d'encapçalar el marcador per primer cop en el partit.
Si marca el penal, serem campions olímpics.
És un moment delicadíssim. No vull mirar.
Gol!
Estiarte marca! Qui havia de ser, si no?
Bé!
Sí, visca!
Vinga!
Si aguantem 42 segons, serem campions olímpics!
Només 42 segons!
Nois, no hem guanyat!
Defensa pressionant!
Com que pressionant? No em fotis!
Manel.
Pressionem!
El Dragan els demana que pressionin, però no hi estan acostumats.
Baixeu! Defenseu!
Ve sol!
No!
Merda!
Collons!
Merda!
Una mala acció en defensa
ha allunyat el somni d'or de l'equip espanyol.
Només Itàlia és capaç d'això.
Ens n'anem a una segona pròrroga.
Això és increïble.
L'estat físic dels jugadors decidirà el destí d'aquest partit.
El gol ha sigut un cop duríssim.
S'hi suma l'esgotament físic d'haver de jugar una segona pròrroga.
Qui aguantarà més?
ESPANYA 8 - 8 ITÀLIA SEGONA PRÒRROGA
Vinga!
Espanya no es rendeix.
Final de la segona pròrroga.
Continuem 8 a 8.
Mai de la vida havia vist això en un partit de waterpolo.
Jugarem una tercera pròrroga, si els jugadors no s'ofeguen abans.
Primer intent, els espanyols ataquen.
La pilota arriba a Pedro. Sembla tenir una oportunitat.
No passa res. Ens aixequem i ho tornem a intentar.
Va!
No!
Gol d'Itàlia.
Això pot ser definitiu.
Ha sigut un partit increïble.
No havia vist mai res així.
Vinga, que encara hi ha temps!
Som-hi, que encara tenim temps!
Vinga, cony!
-Vinga! -Som-hi!
Últims canvis.
Queden 32 segons. Pot passar qualsevol cosa.
Ho hem d'intentar.
Vinga!
Espanya 8, Itàlia 9.
Espanya ha perdut l'or.
L'havíem guanyat
i l'hem perdut.
És per moments com aquest
que l'esport
no és només esport.
Quasi.
Ha faltat poc, cagondena.
-Gràcies, Toto. -Sí.
Que grans que sou, nanos.
QUATRE ANYS DESPRÉS FINAL OLÍMPICA
CROÀCIA
Quina pena que el Dragan no hi sigui per veure-ho.
EL 28 DE JULIOL DE 1996, LA SELECCIÓ ESPANYOLA DE WATERPOLO
GUANYA L'OR OLÍMPIC D'ATLANTA CONTRA CROÀCIA
Traducció: Paula F. Espriu Subtítols: Bbo Subtitulado