Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASADA EN UNA HISTÒRIA REAL
HOSPITAL ST. ALOYSIUS PENNSILVÀNIA, 1996
Necessito ajuda!
Codi blau a la secció dotze.
- Codi blau a la secció dotze. - Ajudeu-me, sisplau!
Què passa?
Tenia convulsions i després, aturada cardíaca.
- Entesos, agafo la bossa. - Què passa, Charlie?
NETFLIX PRESENTA
- Canviem. - D'acord.
Tres, dos, un…
Bona transició.
Ventila, dos, tres, quatre…
A veure, què passa aquí?
He sentit l'alarma al passadís i he vist que tenia convulsions.
He abaixat el respirador. Tenia taquicàrdia.
- I després, asistòlia. - Fes el massatge.
El carro és darrere.
Epinefrina, encara no. Fa un minut que fem el massatge.
Doneu-li epinefrina i pareu un minut per comprovar les constants.
Entesos.
Ventila.
Massatge ràpid.
- …dotze, 13, 14, 15. - Ventila.
Ventila, dos, dos, tres.
- Ventila. - cinc, sis, set, vuit, nou, deu, onze…
Para i mira el pols.
…catorze, 15. No té pols.
- L'arrítmia respondrà a les pales? - Sí.
- Carrega a 150 joules. - Carregant.
- Ventila. - Deu, onze, dotze, tretze, catorze…
- Massatge ràpid. - Vinga, va.
…cinc, sis, set, vuit, nou, deu, onze.
- Preparats per descàrrega, mans fora. - Mans fora.
Reprèn el massatge. Un altra dosi d'epinefrina.
Fes un massatge més intens.
Ventila.
- Ventila. - Para.
Massatge ràpid.
Quin és l'estat?
- Massatge ràpid. - Ventila.
- …catorze, quinze.
- Ventila. - Prepara una dosi d'epinefrina.
…quatre, cinc, sis, set…
- I carrega. - …deu, onze, dotze, tretze.
- Mans fora. - Mans fora.
Preparats. Tornem-hi.
- Tres, dos, un… - Ventila.
Massatge més ràpid.
Ventila.
…catorze, quinze…
A 200 joules.
Ventila.
- Ventila. - Mans fora.
Una altra descàrrega.
Tornem-hi.
Ventila.
- No té pols. - Ventila.
…deu, onze, dotze, tretze, catorze, quinze.
- Merda. - …tres, quatre, cinc…
Massatge.
…deu, onze, dotze, tretze…
Entesos. Ja n'hi ha prou.
Indica l'hora de la mort i truca la seva dona.
BASADA EN EL LLIBRE THE GOOD NURSE DE CHARLES GRAEBER
HOSPITAL PARKFIELD MEMORIAL NOVA JERSEY, 2003
Gairebé ja està.
- Quants anys fa que estan casats? - Tres anys.
Òndia. Fa poc que s'han casat.
Bonica, ja saps que t'estimo molt.
Apa. Ja està.
Vinga.
Li pot donar una mica d'aigua?
Ho sento. S'ha d'esperar fins demà. Es podria ennuegar.
Així estarà més còmoda.
- Me n'he d'anar, però tornaré. - No, no marxis.
- Són les normes. - No.
No em deixen quedar.
Sam, pot reclinar la cadira.
Vol una manta i un coixí?
Sí, gràcies.
Si vostè no els ho diu, jo tampoc.
- Torno de seguida. - Gràcies.
Li has posat un litre. Per què té la pressió baixa?
No ho saben. Volen una altra analítica per aquesta nit.
D'acord, i la Holly?
Està estable, però necessiten…
Amy, vull parlar amb tu de la 310.
Renoi.
Un familiar s'ha quedat a dormir?
Un home gran. Estava esgotat i era la una del matí.
No tenim personal per allotjar els familiars, aquí.
M'obliguen a racionar els filtres del cafè.
No es gasten ni un cèntim.
Vaig pregar a la Linda Garran que contractés més personal.
Ja.
Però tindràs ajuda al torn de nit, d'acord?
Un noi nou amb molta experiència, ve molt recomanat.
Ah.
De conya.
De res.
Soc la Viv.
Hola, Holly. Soc l'Amy.
Només et giro una mica. Et baixaré el braç.
Al principi del meu torn he vist la teva germana.
Que maca és. Heu passat una bona estona?
No em puc creure que tingui bessonada.
No sé com…
se'n surt, ella.
D'acord.
Un, dos, tres.
Era bo el pollastre fregit? I el batut de bossa?
Sí, ho he fet tot. Tal com ho explicava la cuinera a la tele.
Increïble.
Encara em deus divendres passat.
Però em puc esperar.
Ai no! Perdona.
No hi fa res, de debò.
Que ruc que soc.
- 20, 40… - Escolta, de veritat que no cal.
- No em fa falta. - Sis, set… No. Vuit, nou…
Vinga, agafa'ls. N'hi ha 50. Perdona.
- Gràcies. Ho sento. - Són teus.
Au va, senyor osset. Anem a l'escola.
Ja et vaig dir que no et pots endur l'osset a l'escola.
- Gràcies, mama. - Bossa, vine cap aquí.
Ja estic llesta.
- Adeu, mama. - Que vagi bé. Us estimo.
- Per cert, no hi ha llet. - D'acord, en compraré.
- Fins després. - Gràcies.
A l'escola, reines.
No és el resultat que esperàvem.
Com és, de greu?
Si continues així,
tindràs un episodi coronari greu d'aquí uns mesos
que podria ser mortal.
A l'últim control, em va dir que tenia opcions.
Sí, però va ser abans de tenir aquests resultats.
Ara l'important és que el cor et duri prou temps.
Per a què?
Per a la llista de transplantaments.
I hauràs de plegar de la feina i agafar la baixa.
No puc. No tinc assegurança mèdica.
No em pagaran la baixa fins haver-hi treballat un any.
Tens canalla, oi?
Tens un alt risc de patir un ictus.
Els has d'explicar els símptomes.
Els primers senyals són dificultat per respirar, pressió al pit,
debilitat i desmai.
Els ho has de dir per si et passa a casa, sents?
Hola. Em dic Loughren.
Vinc a pagar la factura.
És clar.
- Veig que no té assegurança. - No.
Amb les proves i la visita, seran 980 dòlars.
Puc utilitzar dues targetes?
I tant.
Maria, apuges el volum? Vull mirar la tele.
…vitamina D. Gràcies.
- Hola. - Oh.
- Ets el nou? - Sí, soc el Charlie.
Hola. Em dic Amy.
- Hola, Amy. - Encantada.
- Benvingut. - Gràcies.
- T'han ensenyat tot això? - Encara no.
M'han assignat pacients, però…
Ja t'ho ensenyo jo.
Tothom fa anar l'ordinador.
Hi ha un codi per anar al bany. és fonamental.
El supercodi secret és 4321.
És supersecret.
Has fet anar mai Pyxis?
Sí, però crec que teníem el model del 97. El…
D'acord. T'ho ensenyo.
Tecleges el teu número d'infermer.
I després, la teva clau.
Indiques el que necessites.
I la quantitat.
FUROSEMIDA 20 MG PASTILLES
Ho treus. Un, dos, tres, quatre, cinc i tanques el calaix.
- Ho veus? - Sí.
Diuen que tens molta experiència. On has treballat?
A tot arreu, de debò.
- A Florians, Vance, Shawlands… - Al Shawlands?
Hi treballa una noia a qui vaig formar.
- Ah sí? - La Lori.
- La Lori Lucas? - Sí.
Sí, fèiem el mateix torn molt sovint. És fantàstica.
Fa molt temps que no li truco. Encara li diuen "La del coet al cul"?
No fotis. Quina gràcia.
Li trucaré i l'hi preguntaré.
No, sisplau. No li diguis que t'ho he explicat.
Qui et toca aquesta nit?
Qui em toca?
La 311, Stevens. I la 310, Martínez.
Sabeu els noms de pila? Aquí no els poseu a la porta.
Ets com jo. Val més dir-los pel nom.
- L'Ana. Comencem per ella. - Ana.
Va arribar a urgències amb una reacció a l'amoxicil·lina.
Es veu que la recepta era del marit.
L'assegurança els farà la guitza si els posem fàcil.
- Com té la pell? - Li està caient.
Li doneu líquids clars, no?
Sí. Aquesta nit farà el primer glop. Te la presento.
L'aigua, després.
Hola, parelleta.
- Mirin qui ha vingut. - Hola.
Tingui.
Oi que és d'allò més bona?
Sí.
Així.
Sap què? Anem a poc a poc.
- Li presento el Charlie. - Hola.
Serà el seu infermer aquesta nit. Però seré per aquí si cal.
D'acord?
- Com està, Sam? Va bé? - Avisi'm quan en tingui prou.
- Li crema la gola? D'acord. - Passaré més tard.
Fem un descans, d'acord?
M'han ditque s'ho ha passat malament, oi?
Premin el botó si els cal res.
Quan faci falta. Seré aquí. Seré la seva Amy aquesta nit.
- Hola. - Hola.
Ja he atès els meus pacients. Anava a la cafeteria a fer un mos.
- Et porto alguna cosa? - Ho sento, tanquen a les onze.
- T'ho hauria d'haver dit. - Merda. Tant és. No tinc gana.
- Perdona. - Agafaré alguna cosa de la màquina.
Saps què? T'agraden els ous?
He dut una amanida d'ou enorme que m'estimaria més compartir.
- Ja saps, va bé tenir companyia. - No cal.
No. La duré al taulell quan acabi d'atendre la Holly.
- Segur? - Sí.
Va bé, gràcies.
M'agraden els crostonets.
- Vols dir els crackers estovats? - Són això?
Són el punt àlgid de l'amanida.
Ja. L'ha fet la meva filla gran.
Segueix la tradició de males cuineres de la família.
Llavors cuina el teu marit?
No, només som les nenes i jo.
Ah. Jo tinc dues filles.
De quatre i set anys.
I les meves, cinc i nou.
- Ah sí? - I tant.
Però ja no viuen amb mi. La seva mare es va mudar a unes sis hores.
I per això soc aquí.
Doncs a mi m'encanta.
Ja.
- És a la… Sí. - La 307.
L'Steven. D'aquí a un minut es pixarà a sobre.
Ja hi vaig jo.
Segur? Gràcies.
Hola. Steven, soc el Charlie. L'Amy està ocupada, així que…
L'ajudo? Se li ha escapat?
Charlie, què fas?
Sí, que pots.
- Mira. - I què? Ella no et cau bé.
- Que sí. És amiga meva, Jackie! - Ningú no se n'adonarà.
Ho veurà tothom.
Que no. Vinga, de debò.
Que sí.
- No sé per què els he de fer servir. - Hola.
- Quina rucada! - Què?
- Prou! Què us passa? - M'has destrossat les vambes!
Que no! Et volia ajudar.
- Et fa res anar a seure amb la Maya? - És evident que no, Jackie.
- És a la… - No hi fa res.
Per què l'escridassaves?
- M'ha enganxat la sola. - No n'hi ha per tant, Alex.
- Puc treure la cola. - L'hi vas dir tu.
Mira, surt sola.
- És a les dues soles. - Ho veus? La puc treure.
- La treu… - No es pot.
Calma't. No s'acaba el món.
No.
- Espera. Escolta. Ja ho sé. - Para…
Faig el que puc. Sé que aquí no tens amics, però faig…
Jo no tinc res!
- Ni tampoc a tu. - Em sap…
Merda.
Amy?
Què et passa? Et trobes bé?
Estic bé.
Em quedaré aquí fins que et trobis millor.
Respira amb mi.
Continua.
No passa res.
És miocardiopatia.
Tinc aneurismes al cor.
Vaja. I com és que treballes?
No tinc assegurança mèdica.
I aquí?
- Has parlat amb un cardiòleg? - No, per favor.
D'acord.
No els ho diguis.
- M'acomiadaran. - D'acord.
No ho diré a ningú.
- D'acord. - Sí.
Quant temps et falta per tenir assegurança mèdica?
Quatre mesos.
D'acord.
Et puc ajudar.
Vinga.
Quatre mesos no és gaire.
Te'n sortiràs.
Sents?
- Tens fred? - Sí.
Té.
- Aquesta porta no va bé. - Ah, és això.
Gràcies.
- Aquesta nit va per llarg. - Per cert, com ha anat al parc?
Ho ha cancel·lat.
- Ai, quin greu. - Hi anirem la setmana vinent.
M'ha trucat quan anava a recollir les nenes.
Ja.
Si et soc sincer, m'ho esperava.
Un segon.
Hola, què passa? On és la Sonya?
Què passa?
Tenia un compromís familiar i m'ha dit que fes el canvi de torn.
- El de la 310. - Sí.
S'ha mort al canvi de torn.
- L'Ana? - Sí, la senyora Martínez.
No m'ho preguntis. No en sé res més.
Han avisat el marit. Ve cap aquí.
El de la 309 ha empitjorat cap a les dotze.
L'Ana ha mort.
El pujaran cap a les vuit. Han pujat els de respiratori i l'han entubat.
Com l'han pogut deixar així?
Ma mare va morir en un hospital quan era petit.
Quan la vaig anar a veure, estava…
Per començar, van perdre el cos.
- No. - Va ser vergonyós. Només unes hores.
I quan el van trobar, déu-n’hi-do
Anava destapada i mig despullada. Era horrorós.
Hi vaig pensar durant molt temps. Era així com la recordava.
Vaja, Charlie.
Per a mi això és l'important.
Ja.
Que recuperin la dignitat.
El senyor Martínez és aquí fora.
Li agradaria parlar amb tu, Amy.
Ves-hi.
- Podràs tu sol? - Sí, i tant.
Va, recorda'm els fets.
D'acord, a veure. Mort sospitosa de la senyora Ana Martínez.
Va arribar a urgències amb una reacció adversa a l'amoxicil·lina.
D'acord, i? Una reacció a un antibiòtic. Què més?
No n'estan segurs.
- No saben de què va morir? - No.
Quants anys tenia?
Setanta set.
Setanta-set.
I què fem aquí?
La sala de conferències és per aquí.
Benvinguts, inspectors Braun i Baldwin.
Soc la Linda Garran, la cap de riscos.
Aquest és el Dunc Beattie, advocat. Ells són de la junta.
Potser coneixen el Malcolm Burrel del consell municipal.
Recolzo les forces de seguretat i el fiscal de l'estat.
Encantat de conéixe'ls a tots.
Bé, no en sabem gaire cosa.
Només que ha mort algú.
Un incident inexplicable pel qual va morir el pacient.
Ja. Inexplicable per què?
Els experts mèdics opinen que va ser per una reacció adversa a la medicació.
No hem trobat res que sembli indicar que va ser intencionada.
Per què ens truquen?
Crèiem que no calia avisar la policia,
però el Departament de Sanitat imposa quan s'ha de fer,
per això som aquí.
Quins medicaments són?
Bé, aquí té la llista.
Gràcies.
És un document força enrevessat.
Ho provaré.
Bé, si va a la tercera pàgina,
veurà el període durant el qual la pacient 1 tenia una analítica anòmala
i símptomes de vida o mort.
On és el cos de la senyora Martínez?
El van entregar a la família.
Han interposat cap denúncia?
Creiem que la família no és conscient
de les circumstàncies inusuals de la mort del pacient número 1.
I no creu que els n'haurien d'haver informat?
Era una situació en desenvolupament.
Hem demanat assistència jurídica per assegurar-nos que ho fem tot bé.
I on és el cos de la senyora Martínez? El podem veure?
Tenim entès que la família el va fer incinerar.
Quan es va morir?
Fa set setmanes.
Estem fent una investigació criminal interna.
D'aquí ve el retard.
D'acord.
Haurem de parlar amb el personal del servei d'urgències.
Deixeu-me passar. Soc una persona de renom del poble.
De fet, soc la més important,
fins i tot, de la zona occidental de Pecos.
"Tant és on sigui."
Soc l'alcaldessa de Humdrum Fall.
"I vostè, què fa?"
Què faig? Doncs no res. Fer d'alcalde.
D'acord.
"Ara sí que haurà fer alguna cosa."
"Aquest poble potser és petit i insignificant,
però l'han envaït els alienígenes."
Ho hauré de consultar al meu llibre Com ser alcalde.
Primer. Ha de dur una cadena vistosa.
Segon. El portaran en un gran cotxe i tindrà xofer.
Tercer…
El menjar. És…
"Tercer. El menjar i la beguda són gratis."
- Sempre m'oblido d'aquesta part. - No t'empipis.
De debò? Ho fas molt bé.
No. I la mestra diu que hauré de portar vestit i bigotis.
Que he d'anar d'home perquè soc l'alcalde. Si no, quedaria estrany.
Les dones poden ser alcaldesses.
Ja l'hi he dit, però…
En una obra sobre alienígenes, una alcaldessa seria estrany?
Que el fotin.
- Soc aquí. - Hola!
- Jackie! - No! No te'n vagis encara.
Em sap greu.
- Endevina què tinc. - Vine.
- T'he dut una cosa. - Caramels?
Apa, agafa'm les mans.
Repeteix amb mi.
Soc l'alcaldessa de Humbrum Falls.
- Soc l'alcaldessa de Humbrum Falls. - Soc l'alcaldessa de Humbrum Falls.
Soc l'alcaldessa de Humbrum Falls. Ho faràs bé.
Amb llet i dos terrossos.
Han enviat la investigació interna?
Encara no. Necessiten més temps per recopilar els documents pertinents.
No n'han tingut prou amb set setmanes?
Seria el més lògic.
Vols que…
investigui el personal?
Ja ho he fet.
A un auxiliar el van acusar de violar un domicili a Pennsilvània.
Ah sí? Una infermera?
Un infermer. El Charles Cullen. C-U-L-L-E-N.
Quan?
Fa vuit anys.
- A quin districte? - A Palmer.
Comissaria de Palmer.
Hola. Soc l'inspector d'homicidis Braun de la fiscalia de Nova Jersey.
Busco informació sobre un home que van arrestar el 1995.
Em podria localitzar l'arxiu?
- Té el nom i cognom? - Charles Cullen.
- Hi ha una nota enganxada. - Diu que té una nota.
No sap si és normal. M'ho pot lletrejar?
Hi diu "digoxina".
Digoxina? I què és? Un medicament?
Tenen més dades sobre ell?
El van arrestar per violació de domicili i…
El van arrestar per violació de domicili i assetjament al 1995.
Va punxar les rodes a una companya quan van trencar.
Van retirar els càrrecs.
- Què diu? Que van retirar els càrrecs? - Sí, tots.
- Sí. - Vaja.
Moltes gràcies.
- De res. - Adeu.
Alguna cosa no quadra.
Al Parkfield es van esperar dos mesos a notificar-ho.
No ens envien la investigació interna.
Contracten advocats cars.
A veure.
Bé…
Per quina raó voldrien encobrir una mort?
Per quins motius?
És un negoci.
No hi ha millor motivació que els diners en aquests casos.
Hola. Podeu continuar dinant.
No trigarem gaire temps.
Només us volíem informar d'un fet que estem investigant.
Us volíem assegurar que la junta i jo
estem estudiant l'incident i tot el que hi està relacionat.
Hem pensat que era convenient reunir-vos a tots.
I que tots sigueu conscients que la policia també ho està investigant.
- I que… - De què va, això?
Hi ha hagut un tema amb la mort d'una pacient a la UCI.
Era una mort sospitosa? Vull dir que si la policia ho investiga…
Seré clara. Ho investiguem nosaltres amb l'ajuda de la policia local.
- Saps quin pacient és? - No.
Però com que hi ha una investigació externa,
el senyor Beattie, l'advocat, és aquí.
I també us vol dir una cosa.
Gràcies.
Sí. Us volia dir que parlaré amb cadascú de vosaltres.
Però, com a declaració general,
només us diré que, en casos així,
la confidencialitat del pacient és la prioritat màxima.
Els vostres contractes són molt clars en temes semblants.
Qui parli amb la policia sense un representant de l'hospital
estaria violant el contracte.
Així que podeu comptar amb el senyor Beattie i amb mi.
Volem estar presents a qualsevol xerrada
perquè ens preocupem per vosaltres.
Tindreu tot l'accés però ella hi serà present.
De cap manera. No l'hi volem.
És la cap de riscos. Hi ha de ser. És la seva feina.
Qui ens dirà res amb la seva cap present?
No sabem què va passar. Ni tampoc tenim el cos.
L'única condició que posen és que ella hi sigui present
i que no feu preguntes sobre medicació.
Entenc que ells ens ho demanin, però per què hi has accedit?
Se suposa que ets el fiscal.
Tal com ho veig, estan col·laborant al màxim amb la investigació.
D'això en dius col·laborar?
Me n'han parlat.
Estan recopilant els documents. Ja ho tenen. Ens ho enviaran de seguida.
Contesta'm.
¿Per què fan una investigació interna
que dura set setmanes
i llavors ens truquen i exigeixen que ella hi sigui present?
Avaluació preventiva.
S'ha acabat. Ella hi serà present.
I punt.
Hola, Amy.
Hola.
Infermera Loughren.
- Són els inspectors Braun i Baldwin. - Encantat.
- De què es tracta? - Li faran unes preguntes.
Estan parlant amb uns quants empleats de l'UCI.
D'acord.
Recorda l'Ana Martínez?
Sí, era pacient meva.
Recorda si li va passar res d'estrany?
Estrany?
Bé, es va morir.
Sí, va ser molt tràgic i sobtat.
Sobtat?
Hi ha pacients que moren a l'UCI però…
va ser inesperat.
Disculpin la interrupció. Puc parlar amb vostè?
Disculpin. Torno de seguida.
Espero que sigui important. No volia cap interrupció.
Hi veu cap anomalia?
No.
Esperi, sí, la glucosa.
És…
Sí, el sucre a la sang no està bé.
No hi ha pèptids C.
- Que estrany. - Què vol dir?
Que la insulina que tenia a la sang no procedia del seu cos.
Algú l'hi va administrar.
D'aquí dedueix que li van donar insulina?
Bé, no és a la llista, i ella no és diabètica.
La insulina es deuria a un error de medicació doble,
que és molt poc freqüent, i…
De medicació doble? I és poc freqüent?
I tant.
- Li hauria causat la mort? - Sens dubte.
Disculpi'n.
On érem?
A veure.
Ens pot dir alguna cosa sobre els seus companys?
No li fa res que respongui preguntes d'un company, oi?
- És clar que no. - D'acord.
Sabem que treballa amb un tal Charlie Cullen.
- Sí. - Hi podria estar implicat?
Crec que treu conclusions precipitades.
El Charlie no hi era.
L'Ana va morir de dia. El Charlie i jo fem el torn de nit.
No tenim indicis per sospitar que no fos un accident.
Gràcies, Amy.
Conec bé el Charlie.
Treballem sempre plegats. És molt bon infermer.
- No s'hauria equivocat amb això. - Gràcies, Amy.
- On és la investigació interna? - Encara ho estem avaluant tot.
No cal que ho avaluïn. Ens ho endurem tal qual.
Diré a l'equip que els enviïn les capses demà.
Ja saben que les darreres set setmanes han estat difícils.
Vuit.
Ja fa vuit setmanes.
HIPERTENSIÓ
Jack Ivins, 19 de juliol del 88.
Es recuperava de l'operació de vesícula de dijous. No hi havia complicacions.
Ja té la via.
Aplica-li una altra descàrrega. 150 joules.
- Mans fora. - Mans fora.
- Fora oxigen. - Aplica-li la descàrrega.
Reprèn el massatge.
Un, dos, tres, quatre, cinc i sis…
Massatge.
…nou, deu, onze, dotze, tretze…
Para el massatge. Comprova el ritme cardíac.
- No sento res en aquest costat. - Desfibril·lació. Reprèn el massatge.
Posa-li un mil·ligram d'epinefrina intravenosa.
…sis, set, vuit, nou, deu…
Prepareu-vos per una altra descàrrega. 200 joules.
Epinefrina llesta.
Continua la ventilació.
- Vint. - Continua el massatge.
Quin és l'estat?
Tens l'epinefrina llesta?
Canvieu en cinc, quatre, tres, dos…
Trenta-cinc.
Mans fora.
Fora oxigen.
M'hi poso jo. No té pols.
Merda, encara no té pols.
…quatre, cinc, sis, set, vuit, nou, deu,
onze, dotze, tretze, catorze, quinze.
Merda.
Vint-i-cinc. Ara!
Som-hi!
CODI DE SEGURETAT
TREURE: 1 COMPRIMIT ACCEPTA, CANCEL·LA
Pren-te-les.
T'acomiadaran.
A Pyxis hi ha una errada.
Si cancel·les la comanda amb prou retard, s'obre igualment.
Això és robar medicaments, Charlie.
Amy, prou. No pateixis. T'ajudaré a superar tot això.
Què t'ha dit?
Crec que té raó.
Crec que l'hi hauràs d'explicar a l'Alex
per si passa res quan jo no hi sigui.
Només em tenen a mi. No les puc deixar soles.
No les deixaràs, Amy.
Això no passarà. Quant et queda? Dos mesos?
T'hi ajudaré. T'operaran i seràs amb les nenes.
Això és el que passarà.
Sents?
L'hi has de dir a l'Alex.
Sé que esteu espantades, però no cal.
Tothom té ventricles al cor.
- Només són espais. - Sí.
Hi ha dos espais en forma de globus que s'omplen de sang.
- La reparteixen per tot el cos. - Sí.
I els meus, doncs…
són massa grans i massa prims.
Però em posaré bé. Em prenc la medicació.
Els metges em cuiden i aviat em trobaré bé.
Però heu d'ajudar la mama, Alex.
Si mai cau o comença a parlar de manera estranya
o no la pots despertar,
poses la Maya davant de la tele, truques a emergències i després a mi.
Sí, però això no passarà. No passarà.
Tot anirà bé. Em posaré bé.
Puc anar a mirar la tele?
I tant.
Seré aquí si vols…
Charles Cullen amb C.
C-U-L-L-E-N.
I tant. Esperi's un moment. mentre comprovo l'expedient.
Perfecte, gràcies.
Escolti, he de consultar una cosa amb el meu cap.
Ja, d'acord.
Escolti?
Hola. Soc l'inspector Braun. Amb qui parlo?
Soc en Mark Rossi, l'advocat del grup St. Aloysius.
Hola, senyor Rossi. Necessito que m'ajudi.
Busco informació d'algú que va treballar per a vostès
l'any 96, el Charles Cullen.
Les dades dels empleats són estrictament confidencials.
Només vull que em confirmi quan hi va treballar.
Li facilitarem qualsevol dada rellevant quan ens enviï una citació.
D'acord, moltes gràcies.
A vostè.
Ens prenen el pèl.
Quan els dic aquest nom, ningú vol parlar.
Inspector Baldwin?
- Sí. - És de l'hospital Parkfield Memorial.
És la investigació interna.
- Només cal que signi aquí. - D'acord.
- L'ajudo amb les capes? - Només hi ha això.
Que vagi bé.
- Sra. Garran. - Inspector Baldwin.
Gràcies per rebre'm.
El que faci falta per tancar el tema.
Només li vull fer unes preguntes.
L'informe Pixie. Vostè té totes les comandes…
Pyxis.
Exacte.
Aquí consten totes les comandes de totes les infermeres.
- Oi? - Correcte.
Bé, confiava que em facilitaria l'informe complet
perquè només s'inclou un període breu abans que morís l'Ana.
Tinc entès que només guarda les dades durant quatre setmanes.
Bé, li devien donar una còpia durant la investigació interna, no?
No ho crec pas.
Ho podria comprovar, però els vam enviar tot el que teníem.
Com veu, és la pàgina nou.
Les pàgines una fins a la vuit bé han de ser a algun lloc.
M'encarregaré de comprovar-ho.
Infermera Garran, em sembla que ens oculta proves.
- No l'entenc… - Sis pàgines. On és la resta?
Perdoni. Tinc una altra reunió i no la puc canviar…
No he acabat.
Canviaré el dia amb el seu departament.
Segui.
- Disculpi'm… - Que segui, hòstia!
Sap perfectament el que fa.
- Hola. - Ei.
Sé que no es poden portar nadons aquí
però no tenia ningú amb qui deixar-la.
- No passa res. - Gràcies.
- Com es diu? - Vanessa.
És una golafre.
Ah sí?
Jo tinc dues filles, l'entenc molt bé.
Quants mesos té?
Sis.
Ah. ja dorm tota la nit?
- No. - Li deu sortir una dent.
- Ah, sí. - Sí.
Infermera Loughren?
No és urgent. Hi ha un codi lila a la 300.
Entesos.
Què és un codi lila?
Vol dir que ha arribat la pizza. En vol un tall?
Ah.
Qui s'hi pot resistir?
Ningú.
Per desgràcia, aquest cop no en podrà menjar.
D'acord.
S'està recuperant i ben aviat podrà tenir la Vanessa als braços.
M'ha enviat a la merda quinze cops pel mòbil.
Mare de Déu.
Això no es fa.
Ara ve la millor part.
I per impedir-me que vegi les nenes,
s'ha empescat que maltracto el seu gos.
T'ho dic de debò. Com més va, pitjor.
De debò, si fos mentida, n'hi hauria per pixar-s'hi.
Em sap greu.
I ara, no cal. És culpa meva.
Vaig triar una sonada.
Dos minuts, cuques.
Apa. Agafes la bossa i l'abric?
- Et faig una cua per a l'escola? - Sí.
Quins cabells tan bonics.
M'agradaria quedar-me a casa.
A mi també.
- Agafes la jaqueta? T'estimo. - Jo també a tu.
Què més hi diu? Hi ha cap novetat?
Sí, hi havia una llista de tots els medicaments
que l'Ana Martínez tenia a la sang.
- Insulina? - Sí, i un altre.
Agafa't fort: digoxina.
Digoxina.
Baldwin.
- De debò? - Merda.
L'has escridassat. M'han trucat del consell municipal.
El Danny es disculparà amb la senyora Garran.
És massa tard. Teniu prohibit accedir a l'hospital a tots dos.
Com?
No ens poden prohibir accedir a l'escena del crim.
- Quim crim? - Un homicidi.
I quines proves teniu?
Els informes i el que ens ha dit una infermera.
Diu que li van posar insulina a la víctima.
Quina víctima?
L'Ana Martínez.
No teniu el cos.
No hi ha cos ni autòpsia. Ja sabeu com va, això.
No podem entrar al coi d'hospital?
Kelly, ha trucat el Tom preguntant per tu.
Mira que n'és de bufona, la Vanessa.
Qui és la Vanessa?
Kelly, sap on et troba ara?
Necessito que em contesti.
A l'hospital.
A quin?
Aviam.
Estrenyi'm les mans.
Vinga, faci-ho.
Ara veurà una llum.
Ha vingut a veure'm el Tom?
Ha trucat demanant per vostè
- Hola, Tom. Soc l'Amy de l'hospital. - Hola, Amy. Què passa?
Hauria de venir de seguida. El seu estat ha canviat des d'anit.
Ha de venir tan aviat com pugui.
D'acord, fins ara.
He anat a veure la Beth i encara dorm.
- En Jack no para de prémer el botó… - Mare meva.
Què?
Té insulina a la sang.
Codi blau, ala oest.
Codi blau, ala oest, habitació 302.
Ai, Senyor!
No!
Senyor!
Déu meu!
No passa res.
Merda.
Hola. Perdoni que la molestem.
No hi fa res.
Ens ha d'ajudar, Amy.
Ho sento. No sé què li ha passat.
A qui?
A la Kelly Anderson. És que…
Qui és la Kelly Anderson?
Hi ha una altra víctima?
Un altre error per medicació doble?
En Cullen era amb la Kelly Anderson?
No té res a veure amb el Charlie.
- El coneix bé? - Molt bé.
De debò?
Ha treballat a nou hospitals.
I ningú vol parlar amb nosaltres.
- Què vol dir? No ho…
Si hagués passat res, no l'haurien contractat més.
- L'hospital hauria pres mesures. - Seria el més lògic.
Sí.
Es neguen a col·laborar.
Ens ha d'ajudar.
Mama, que vens?
Sí, reina. Vinc de seguida. Queda't dins, d'acord?
Sí.
Ara mateix no puc parlar. Tinc la meva filla. És que…
D'acord, tingui la meva targeta.
Truqui'm. Potser no és qui creu que és.
Que vagi bé.
Gràcies.
Hola.
Ei.
- Necessites res? - No.
- No? - Estic bé.
D'acord. Avisa'm si et canses.
No estic cansada. Em trobo bé.
- De debò? - Sí.
Va bé.
Hòstia! L'Amy Loughren!
La del coet al cul!
M'alegro molt de veure't.
I jo. Estàs molt maca.
- Vols dir? - I tant, estàs maquíssima.
- Gràcies. - De res.
- Estic esgotada. - Hola! Ja sap què vol?
- Per a mi, una truita de formatge. - D'acord.
- Amb què la puc acompanyar? - Un chardonnay.
I una copa ben grossa de chardonnay sec.
- Per a mi també. - D'acord. De seguida.
Quant fa que no veníem a aquest local?
Una pila de temps. Deu anys, com a mínim.
- Què dius? - Dotze anys?
Ostres.
- Em faig gran. - Aquí ho tenen.
Gràcies.
Què fa, en Paul?
Ens vam separar.
- Merda. - Bé, no hi fa res.
Ja fa molt temps i ara compartim la custòdia dels gossos.
Ens va costar molt posar-nos d'acord. M'alegro que m'hagis trucat.
Jo també.
És que… T'ho volia demanar. Però et resultarà estrany.
M'agraden les coses estranyes.
Has treballat mai amb un tal Charlie Cullen?
- I tant. - Ah, sí?
Per què?
Treballem plegats al Parkfield.
Corren rumors sobre ell.
Que és culpable d'una mort.
Per sobredosi.
Vaja.
Amb què?
Van trobar insulina dintre de la solució salina del mort.
En unes quantes bosses.
Les del magatzem tenien punxades.
Algú les havia adulterat abans de fer-les servir.
Per què creuen que va ser el Charlie?
No s'ho pensen.
Però hi havia codis blaus cada nit. De vegades, dos o tres.
I quan ell va marxar,
només en teníem un al mes.
Ara en teniu sovint?
Mare meva.
Oh!
Ei.
Tranquil·la.
No passa res.
Amy, tranquil·la.
Ets a urgències. Vas evolucionant.
He preguntat per les nenes. La Jackie és amb elles.
Les puc portar aquí.
- No. - Ah no? D'acord.
Vols un glop d'aigua?
No?
No em donis un altre ensurt com aquest.
Me'n vull anar.
Ja ho sé.
T'entenc.
No deixaré que ho esbrinin.
On és la infermera?
No pateixis. Ara tens bé la pressió.
L'última hora tenies un ritme cardíac de 80.
He vist l'analítica. Tens alta la troponina però va baixant.
Estàs bé, no et preocupis.
Has tingut sort. Podria haver anat pitjor.
- Me'n vull anar a casa. - Ja ho sé.
- D'acord. - Té el ritme cardíac accelerat.
Estàs desperta?
- Sí… - Prepara'm l'alta.
No em sembla bona idea. S'hauria de quedar aquesta nit.
- No pateixis. - Vull l'alta voluntària.
N'estàs segura?
La duré a casa. M'asseguraré que està ben cuidada. Gràcies.
Estem bé, gràcies.
Ei.
Para, sisplau.
D'acord.
Dona'm el braç.
Segur que no vols que entri amb tu?
Ja m'està bé dormir al sofà. Puc…
- Puc dur les nenes a l'escola. - No les vull espantar.
No passarà res. Només vull dormir.
Tens raó.
- Gràcies, Charlie. - Ja.
Però si et cal res…
Et trucaré.
Sí?
Només et queda un mes, Amy.
Tot anirà bé.
Estàs gelada. Ves.
D'acord.
Truca'm.
Ha de ser en secret.
Déu meu.
Que ningú ho sàpiga.
Em farien fora.
Entesos.
Ho fa al magatzem
abans d'usar-les.
Injecta insulina a les bosses.
I, com que s'absorbeix lentament,
passen hores o fins i tot un dia fins a provocar la mort.
Mata pacients sense tocar-los.
Podria haver injectat algun altre medicament a les bosses?
Sí, qualsevol líquid clar no es detectaria.
La digoxina és transparent?
Sí.
Podria ser letal?
La seva amiga parlaria amb nosaltres?
No.
No, l'acomiadarien.
Li fa res donar un cop d'ull als documents que tenim del Parkfield?
On és la resta?
Això es tot. No tenim res més. Només ens han donat això.
L'informe de Pyxis només té dues pàgines.
Diuen que guarda les dades quatre setmanes.
No, és un ordinador.
Les va guardant des que el van instal·lar. És…
Imprimiré l'informe de Pyxis del Charlie a l'ordinador de la meva ala.
Ens servirà per demostrar que va treure insulina
i digoxina quan va morir l'Ana.
Però el problema és que van incinerar l'Ana Martínez.
I no hi ha autòpsia.
El que ens cal és un cos.
CERCA: CULLEN
IMPRIMINT L'INFORME
MEDICACIÓ: DIGOXINA SOL.
MEDICACIÓ: INSULINA 10 ML
Com sap, el marit de la Kelly Anderson autoritza
l'exhumació del cos per l'examen.
Gràcies a l'autòpsia sabem que la insulina i la digoxina
a la sang li va provocar la mort la matinada del dia 15.
Exacte. I llavors el 14, a les 20:47,
indica que el Charlie va treure insulina i digoxina del Pyxis.
I si comprova l'informe de la Kelly,
indica que li va baixar el sucre a la sang a les 21:56.
És quan li va fer efecte la insulina.
I a les 22:15 va patir arrítmia lenta.
És l'efecte de la digoxina.
La va matar de dues maneres. L'hora de la mort va ser a les 03:57.
Ho té tot aquí.
Esperi. Un moment.
A Pyxis, apareixen com a cancel·lacions i no com a retirades.
Bé, és un error del sistema.
Si ho cancel·les a l'últim moment, s'obre el calaix,
però s'enregistra com a cancel·lació.
I el Cullen ho sap?
Sí, vaig veure com ho feia.
Insulina, digoxina. Hi ha centenars de comandes.
No segons això. Aquí sembla que mai no va treure res.
Però ho va fer.
Vostè ho va veure?
Aquesta és la prova definitiva.
Ja, però no serveix.
Només són cancel·lacions. No hi ha res sospitós.
No demostra la culpabilitat i…
Al Parkfield ho ha fet des del principi.
Mireu totes aquestes cancel·lacions.
Mireu. I després no fa la comanda correcta.
Ha sol·licitat repetidament vecuroni i digoxina.
És que… és evident que alguna cosa no rutlla i…
És possible. Potser al Parkfield no ho van entendre.
No fotem. La Linda Garra abans era infermera.
Ho sabia.
I tant, que ho sap. I no fa res en absolut.
Gràcies per venir el teu dia lliure.
Em pot dir Charlie.
Hem descobert una cosa alarmant.
A quin centre va treballar abans d'incorporar-se en aquest hospital?
Al St. Elizabeth's.
I quant temps hi va treballar?
No ho sé. Hi ha cap queixa del St. Elizabeth's?
Em van assetjar uns quants companys. No ho sé, potser ara hi tornen.
Ens preocupen les dates que figuren a la seva sol·licitud.
Recorda quines eren?
De l'1 de juny al 3 d'agost, potser.
- Sí, hi diu això. - Sí.
Però no és correcte, senyor Cullen.
Ah.
Al St. Elizabeth's diuen que hi va començar al maig.
Per tant, aquesta discrepància a la sol·licitud de feina
no ens deixa cap altra opció que acomiadar-lo
amb efecte immediat.
Em fan fora per indicar dates errònies a la sol·licitud?
Ho diu al contracte.
Suposo que em faran signar algun paper.
Només això?
Sí.
Gràcies, senyor Cullen.
Tinc novetats del Parkfield. Han resolt el tema d'en Cullen.
- Què vol dir? - L'han fet fora.
- Què? - L'han acomiadat i prou?
Què t'han dit?
Que l'han fet fora per una discrepància a la paperassa.
Com estava anímicament? Es trobava estable?
Creu que ara podria ser més perillós?
Com a mínim, ara no és a prop dels pacients.
No els pot fer mal.
Ha treballat a nou hospitals. A nou.
Què és el que no entens?
Tothom diu el mateix per amagar les responsabilitats.
Un cop rere l'altre.
Li donaran feina en un altre hospital i continuarà fent-ho.
Tu ho has permès.
No em miris a mi. És culpa teva.
- Jackie, soc aquí. - Maya.
- Ai, senyor! - Maya! Digues el que et toca.
Hola, cuques.
No me'n recordo.
Ostres.
Què?
No tens el guió?
- No el tinc. - Ai, mare.
És que l'he perdut.
Maya, sempre et passa el mateix!
Alex, reina, porta't bé amb la teva germana.
La Maya llegeix la part del Charlie.
Què hi fas aquí?
Assagem.
On és la Jackie?
Li he dit que se'n n'anés. Aquesta nit estarem sols.
Hem fet el sopar.
- Sí. - L'ha fet el Charlie.
- L'he ajudat. - No és veritat.
- Que sí! - Que no.
- Que sí! - Alex, hem cuinat plegats.
Mama, per què estàs rara?
No ho estic.
- Hem fet un plat especial. - La recepta de la seva mare.
- Vine. - Que bona!
Seu, relaxa't. Gaudeix de L'alcalde de Humdrum Falls.
I si la mama fa de Mop Hopsley?
- Sí! - De debò?
Alex…
Maya, veniu, per favor.
- Per què? - Perquè ho dic jo. Veniu.
No vull.
Ves amb la mama.
Veniu aquí.
Ara mateix!
Per què? És divertit.
Aneu a l'habitació. Ara.
Per què està tan empipada?
No ho sé.
Suposo que ja ho saps.
Sí.
T'ha dit per què?
M'han fet fora per indicar dates errònies a la sol·licitud.
Ah.
- Sí. - Ja.
Ha sigut un dia de bojos.
Bé, aquests darrers mesos. De fet…
No tenia pensat treballar aquí.
Vaig acceptar la feina perquè volia ser a prop de la canalla.
I quan arribo, ni tan sols me les deixa veure.
Llavors s'inventa això de que li he enverinat el gos
i ara això, saps?
Crec que tothom m'odia, Amy.
- De debò. - Charlie.
- En aquest moment. - Ja saps que no és veritat.
Em sap greu això que t'ha passat.
I jo, més. Sé que et queden tres setmanes
i que no et podré ajudar.
Però aquí sí que ho puc fer.
Les puc cuidar. I assegurar-me que menges prou.
El que et faci falta.
De debò. Qualsevol cosa.
Ja m'està bé.
Sabies que l'Alex es va enrabiar molt?
- No. - Doncs sí.
Estava feta una fera.
Es va posar a plorar i a cridar. Crec que s'ho passa malament.
I jo treballo tantes hores que…
Ho sento. És molt dur.
Em penso que el que més em convé
és passar temps sola amb elles, saps?
Les nenes i jo.
Em sap greu dir-t'ho
perquè has tingut un dia horrorós.
Charlie, tot aquest any ha estat un malson per a tu.
No.
I…
M’agradaria poder ajudar-te.
Em sento fatal. Ho sento.
No, Amy, prou. T'entenc, sisplau.
Són les teves filles. Ho necessiten.
Exacte.
I ets molt bona mare.
No, mira'm.
Molt bona.
- D'acord. - M'agrada ajudar-te.
Promet-me que menjaràs.
Fa bona olor.
És la recepta de ma mare, saps?
- Ja. - Saps què?
Ara que soc aquí, parlant amb tu,
a la teva vora…
m'adono que tot sortirà bé.
Et tinc a tu.
Tinc la Maya, l'Alex i les meves filles.
És una feina. En trobaré una altra.
I tant.
Sí.
Bona nit.
Charlie, hola.
Ah, hola.
- Estava… - Et trobes bé?
Sí! Estava…
Em volia disculpar per portar-me de manera estranya.
Ahir a la nit em…
- No, prou. - Perdona.
Vas estar amb l'Alex quan vaig marxar?
Sí, i tant, gràcies.
Ah sí? Molt bé.
Crec que et feia… Que us feia falta a les dues.
Me n'alegro.
Bé, he de marxar a la feina i…
Charlie, em sap molt de greu que ja no hi siguis.
Ja ho sé. Jo també et trobo a faltar.
I si quedem al parc? Amb les nenes?
DINAR
Amy?
Podríem dinar plegats.
- Sí. - D'acord.
Sí, per dinar em va bé. Quin dia?
Deixa'm pensar.
Dissabte?
Sí, dissabte puc.
Però ara me n'he d'anar i…
- Busco un lloc i t'envio les dades. - Envia'm un missatge.
- D'acord. - Adeu.
- Records a la Sandra. - Sí.
- Apa, adeu. - Adeu.
Fins aviat. Adeu.
Molt bé. Recordes el que hem parlat?
Només el podrem aturar si ho admet.
Hem de fer que ho confessi.
Merda.
El cor li va a cent.
Espero que em sentiu bé.
Apa.
Hòstia.
Està entrant ara mateix.
Ei!
Hola.
Com et va tot?
Bé, anar fent.
- Estàs bé? - Sí.
Sí.
Està bé aquest lloc.
Què et passa?
Els porto res per beure?
- Per a mi, un te gelat, per favor. - Te gelat.
Per a mi, aigua i prou. Gràcies.
Què et sembla?
Aquest nit començo una feina nova. Espero causar-los bona impressió.
- On? - A l'Elmsworth.
- Comences a l'Elmsworth? - Aquesta nit.
Tinc les coses al cotxe. Vull començar de zero.
Que… Ostres, Charlie.
Saben el que volen?
Per a mi, una hamburguesa amb formatge.
Per a mi, també.
Entesos. Dues hamburgueses amb formatge.
Què fan les nenes?
Estan molt bé.
Què fa, l'alcaldessa?
Bé, molt bé.
Et trobes més bé?
Sí.
Treballar sense tu és horrorós.
Érem com companys.
Ja ho sé.
El pitjor és que tothom et critica tota l'estona.
Suposava que ho farien, sí.
M'emprenya molt perquè no hi ets per defensar-te.
Per això, em desfogo amb tothom i la Sandra…
Ostres!
Li vaig cantar les veritats.
Ara segur que em critiquen a mi.
No vull parlar del Parkfield. És…
Per què no?
Perquè… el que diuen és veritat?
És que, ja saps…
No m'importaria que ho haguessis fet.
Vull dir que ho entendria.
Si m'ho expliques…
T'ho volia dir. Ja puc veure les meves filles.
Dos dies cada dues setmanes.
Havia pensat que tu, la Maya, l'Alex i les meves filles
ens podríem escapar a algun lloc.
Jo vull que parlem del Parkfield.
Que m'expliquis el que vas fer.
Me n'he d'anar.
Començo la feina nova. No puc fer tard, així…
Però et faré un truc.
Se'n va. Escolteu, que se'n va. Ara mateix.
Estàs bé?
On és l'Elmsworth? Amy, on és l'hospital Elmsworth?
A 50 quilòmetres de Pennsilvània.
Trucaré l'Ellis.
L'he collat massa.
Ho has fet molt bé, Amy.
Tot controlat. Ara el detindran.
- D'acord. - I el duran a comissaria.
Només el podem retenir durant 48 hores.
…parlaré amb la gent,
i procuraré pensar en alguna cosa que…
Mans enlaire.
Obri la porta.
A poc a poc. Obri-la.
Està detingut. Surti del cotxe a poc a poc.
Estiri's a terra.
Posi la mà a l'esquena.
I l'altra, també. Quedi's quiet. No es mogui.
Soc el sergent Tim Braun. I aquest és l'inspector Dan Baldwin.
Avui és dissabte, 13 de desembre de 2003.
Són aproximadament les 20:14.
Som a la sala d'interrogatoris amb el Charles Cullen.
Senyor Cullen, podria indicar el seu nom i cognom?
Eh, Charles Cullen.
Ho pot lletrejar?
C-H-A-R-L-E-S C-U-L-L-E-N.
Li puc dir Charlie?
Sí.
D'acord.
Bé, Charlie.
Ens ha d'explicar res, Charlie?
Doncs crec que no.
Quantes bosses de sèrum intravenós va adulterar al Parkfield?
Sabem que va matar la Kelly Anderson.
I també l'Ana Martínez i que n'hi ha més.
Només en volem parlar amb vostè, Charlie.
No. No puc parlar dels pacients sense els advocats de l'hospital.
Ja no hi treballa. Ens pot dir el que vulgui.
Aquí té llibertat per parlar-ne.
No puc, llavors…
Per què els va matar?
Només ha mort dones, Charlie?
Li recordaven a la seva exdona? En aquest cas, ho entendria.
O a la seva mare?
No puc.
Per cert, això de la bossa del sèrum.
Que llest.
Molt llest, Charlie.
És el primer cop que m'hi trobo.
Com se li va acudir?
Quants pacients ha mort, Charlie?
Deu, onze?
Charlie, estigui atent, d'acord?
Au, va, Charlie.
N'hem de parlar. Sé que ho pot fer.
No puc.
Charlie, miri'm, sisplau.
- No puc. - Va, Charlie.
Sí, que pot. Ho ha de fer. Sé que n'és capaç.
Ei…
No puc.
Charlie.
- No puc. - Charlie, sí que pot.
No puc.
Charlie!
Entesos.
Tenim l'informe de Cerner. El de Pyxis i les comandes.
Hem vist les cancel·lacions i ho sabem tot.
Sabem que va contaminar les bosses del magatzem.
Les van penjar les infermeres.
Sap què? No crec que triés la Kelly.
Oi que no?
Sap què em pregunto?
Charlie, no el jutjaré. Escolti'm.
- No puc. - Ei.
- Sí, que pot, Charlie. - No puc.
No puc.
- Ei. - No puc.
N'estic fins als ous! Prou de collonades, Charlie!
No puc!
- Ei. - Hola.
Què ha passat?
No ho aconseguirem.
No petarà ni ho confessarà.
L'hem de deixar anar demà al matí.
Ho sento.
Segur que t'hi veus amb cor?
Sí.
No oblidis que no el pots tocar.
Ni tant sols t'hi pots acostar.
Era amic meu.
Només el vull veure.
Hola, Charlie.
Li pot treure les manilles, sisplau?
Sisplau?
Estàs bé?
Ves-te'n, Amy.
Tens fred?
Estàs gelat. Té. Posa-t'ho a les espatlles.
Apa.
M'has fet falta tots aquests mesos, saps?
I ara, això.
M'ha fet oblidar
el que significaves per a mi…
el que havies fet per mi i…
Tota la teva bondat.
No ho entendré mai.
Com, una persona tan amable i generosa,
pot haver fer mal a la gent.
Em sap molt greu
haver-te dit mentides i haver fet coses d'amagat.
Et deus sentir encara més sol.
Ei.
Escolta, és que jo no… Només et volia ajudar.
Ja ho sé.
De debò.
I encara et necessito.
Què vols que faci?
Que diguis la veritat.
Ho vaig fer i punt.
No hi ha més.
Perdona, m'ho has d'explicar.
Què vols que et digui?
Noms.
No els recordo tots.
Tu digue'm el que recordes.
Douglas Stevenson.
Ana Martínez.
Kelly Anderson.
I també hi havia…
Ara no sé com es deia. Era més jove.
- En Jack Ivins? - Sí.
En Jack. Exacte.
A l'últim hospital hi havia un home.
Tenia un nom alemany. Ara no…
Per què?
Ningú no em va aturar.
PER EVITAR LA PENA CAPITAL,
EL CHARLES CULLEN ES VA DECALARAR CULPABLE D'ASSASSINAR 29 PERSONES.
ES CREU QUE LA XIFRA REAL ÉS DE 400.
MAI NO HA EXPLICAT PER QUÈ HO VA FER.
ACTUALMENT, COMPLEIX DIVUIT CADENES PERPÈTUES CONSECUTIVES
A LA PRESÓ ESTATAL DE NOVA JERSEY
I NO PODRÀ DEMANAR LA LLIBERTAT PROVISIONAL FINS AL 2403.
EN CULLEN VA TREBALLAR D'INFERMER SETZE ANYS.
LA MAJORIA D'HOSPITALS ON VA TREBALLAR SOSPITAVEN D'ELL.
PERÒ CAP EL VA ATURAR.
NO HI HA HAGUT CAP PROCESSAMENT CRIMINAL
CONTRA AQUESTS HOSPITALS.
Ens hem de llevar. Tenim classe.
Avui no.
Avui ens quedem al llit.
L'AMY VA REBRE L'OPERACIÓ DE COR QUE NECESSITAVA
I ARA VIU A FLORIDA AMB LES SEVES FILLES I ELS NETS.
ENCARA ÉS UNA BONA INFERMERA.
Subtítols: Cristina Casas Peregrina