Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מבוסס על סיפור אמיתי -‬
‫- בית החולים סנט אלויסיוס‬ ‫פנסילבניה, 1996 -‬
‫אפשר לקבל כאן עזרה?‬
‫"קוד חירום, אגף 12."‬
‫-אני צריך עזרה, בבקשה!‬
‫מה קורה?‬
‫נכנסתי, הוא פרכס, ואז נכנס לדום לב.‬
‫בסדר, אביא את השקית.‬ ‫-מה קורה, צ'ארלי?‬
‫הגעתי לכאן, הוא פרכס,‬ ‫נכנס לטכיקרדיה חדרית ואז לדום לב.‬
‫נתחלף בעיסויי חזה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫בעוד שלוש, שתיים, אחת…‬
‫החלפה טובה.‬
‫נשימה, שתיים, שלוש, ארבע…‬
‫אוקיי, מה קורה פה?‬
‫שמעתי את האזעקה מהמסדרון.‬ ‫באתי וראיתי שהוא מפרכס.‬
‫השתקתי את האוורור, זיהיתי טכיקרדיה חדרית,‬ ‫ואז הוא נכנס לאסיסטולה.‬
‫מתחילים עיסויים.‬ ‫-העגלה מאחור.‬
‫עדיין אין אפינפרין,‬ ‫עיסויים התחילו לפני דקה.‬
‫אוקיי. בואו נתחיל עם אפינפרין בבקשה,‬ ‫ותפסיקו עוד דקה לבדיקת דופק.‬
‫קיבלתי.‬
‫נשימה.‬
‫עיסויים מהירים.‬
‫שתים עשרה, 13, 14, 15.‬ ‫-נשימה.‬
‫נשימה.‬ ‫-שתיים, שתיים, שלוש.‬
‫נשימה.‬ ‫-חמש, שש, שבע, שמונה, תשע, עשר, 11…‬
‫תעצרו לבדיקת דופק.‬
‫ארבע עשרה, 15. אין דופק.‬
‫זה קצב לב שמאפשר מכת חשמל?‬ ‫-כן.‬
‫בואו נטען 150 ג'ול.‬ ‫-טוען.‬
‫נשימה.‬ ‫-עשר, 11, 12, 13, 14, 15.‬
‫עיסויים מהירים.‬ ‫-קדימה.‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה, תשע, עשר, 11.‬
‫בסדר, בואו נתרחק למכת חשמל.‬ ‫-כולם להתרחק.‬
‫חזרה על החזה.‬ ‫עוד סיבוב של אפינפרין, בבקשה.‬
‫נשימה.‬ ‫-קצת יותר עמוק עם העיסויים.‬
‫נשימה.‬ ‫-רגע.‬
‫עיסויים מהירים.‬
‫דבר איתי.‬
‫עיסויים מהירים.‬ ‫-נשימה.‬
‫נשימה.‬ ‫-שלוש עשרה, 14, 15.‬
‫נשימה.‬ ‫-אפשר להכין לי אפינפרין?‬
‫ארבע, חמש, שש, שבע…‬
‫ולטעון.‬ ‫-עשר, 11, 12, 13.‬
‫בסדר, אחורה.‬ ‫-כולם להתרחק.‬
‫הכול פנוי.‬ ‫-הכול פנוי.‬
‫שוב.‬
‫שלוש, שתיים, אחת…‬ ‫-נשימה.‬
‫נשימה.‬ ‫-עיסויים מהירים יותר.‬
‫נשימה.‬
‫ארבע עשרה, 15…‬
‫מאתיים ג'ול.‬
‫נשימה.‬
‫-להתרחק.‬
‫תנו לו שוב.‬
‫שוב.‬
‫נשימה.‬
‫אני לא מקבל כלום.‬ ‫-נשימה.‬
‫עשר, 11, 12, 13, 14, 15.‬
‫פאק.‬ ‫-שלוש, ארבע, חמש.‬
‫עיסויים.‬
‫עשר, 11, 12, 13…‬
‫בסדר. זה מספיק.‬
‫סמנו את שעת המוות,‬
‫ונתקשר לאשתו.‬
‫- מבוסס על הספר "האחות הטובה"‬ ‫מאת צ'ארלס גראבר -‬
‫- בית החולים פארקפילד ממוריאל‬ ‫ניו ג'רזי, 2003 -‬
‫כמעט סיימנו.‬
‫כמה זמן אתם נשואים?‬
‫שלוש שנים.‬ ‫-ואו.‬
‫זוג נשואים טריים.‬
‫את יודעת, מותק, אני כל כך אוהב אותך.‬
‫בסדר, יש לי את זה.‬
‫בסדר.‬
‫אפשר להביא לה קצת מים, בבקשה?‬
‫מצטערת. אי אפשר עד מחר,‬ ‫היא עדיין עלולה להיחנק. אבל הנה.‬
‫זה יגרום לה להרגיש טוב יותר.‬
‫אני חייב ללכת, אבל אני אחזור.‬ ‫-לא, אתה לא יכול ללכת.‬
‫את מכירה את החוקים.‬ ‫-לא.‬
‫אסור לי להישאר.‬
‫היי, סם, יש כאן כורסה מתכווננת.‬
‫אתה רוצה שמיכה וכרית?‬
‫כן, תודה. כן.‬
‫אוקיי. לא אספר אם לא תספרו.‬
‫אני כבר חוזרת.‬ ‫-תודה.‬
‫נתת ליטר, למה הלחץ שלו כל כך נמוך?‬
‫הם לא יודעים,‬ ‫אבל הם רוצים עוד בדיקות בחצות.‬
‫אוקיי, מה לגבי הולי?‬
‫הולי יציבה, אבל הם עדיין צריכים…‬
‫איימי. אני רוצה לדבר איתך על 310.‬
‫אלוהים.‬
‫נתת לקרוב משפחה לישון?‬
‫אדם זקן, כן. הוא היה מותש,‬ ‫והשעה הייתה אחת בלילה.‬
‫אין לנו מספיק אנשי צוות‬ ‫כדי לנהל מלון לקרובי משפחה.‬
‫ההנהלה מבקשת ממני להקצות פילטרים לקפה.‬
‫כל פני הוא כמו אסיר ארור.‬
‫הייתי צריכה להתחנן בפני לינדה גארן‬ ‫לעוד אנשי צוות.‬
‫הבנתי.‬
‫אבל השגתי קצת עזרה למשמרת לילה, אוקיי?‬
‫בחור חדש, המון ניסיון, המלצות מעולות.‬
‫נהדר.‬
‫אין בעד מה.‬
‫זאת ויו.‬
‫היי, הולי, זאת איימי.‬
‫בסדר, אני רק אסובב אותך קצת.‬ ‫אני רק מניחה את הזרוע הזאת למטה.‬
‫היי, נתקלתי באחותך בתחילת המשמרת שלי.‬
‫היא ממש נחמדה. היה לכן כיף ביחד?‬
‫אני לא מאמינה שיש לה תאומים.‬
‫אני לא יודעת איך…‬
‫היא עושה את זה.‬
‫אוקיי.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫איך היה העוף המטוגן?‬ ‫ניערת אותו בשקית נייר?‬
‫כן, עשיתי את כל זה.‬ ‫כל מה שג'וליה ציילד אמרה, עשיתי.‬
‫מדהים.‬
‫אני חושבת שאת עוד חייבת לי‬ ‫על יום שישי הקודם.‬
‫אבל זה יכול לחכות, באמת.‬
‫אוי, לא. אני מצטערת.‬ ‫-לא, באמת, זה בסדר.‬
‫אני כזאת אידיוטית.‬
‫אוקיי. עשרים, 40…‬ ‫-את באמת לא חייבת.‬
‫אני בכלל לא צריכה את זה.‬ ‫-לא. שמונה, תשע…‬
‫בחייך, הנה. קחי, יש כאן 50. מצטערת על זה.‬
‫תודה. גם אני מצטערת.‬ ‫-זה שלך.‬
‫בוא, מר דובון, הולכים לבית הספר!‬
‫אני חושבת שכבר דיברנו על זה‬ ‫שמר דובון לא הולך לבית הספר.‬
‫תודה, אימא.‬ ‫-בוא הנה, מר תיק.‬
‫אני מוכנה.‬
‫ביי, אימא.‬ ‫-ביי, יום טוב. אוהבת אתכן.‬
‫את צריכה חלב, דרך אגב.‬ ‫-אוקיי, אני אקנה.‬
‫להתראות.‬ ‫-תודה.‬
‫בואו לשיעור, בנות.‬
‫- לוקרן, א' -‬
‫אז אלה לא החדשות שקיווינו להן.‬
‫כמה זה חמור?‬
‫אם תמשיכי ככה,‬
‫את צפויה לחוות אירוע כלילי חמור‬ ‫תוך כמה חודשים,‬
‫שעלול להיות קטלני.‬
‫בפעם הקודמת אמרת שיש אפשרויות.‬ ‫-אני יודע,‬
‫אבל זה היה לפני שהתקבלו התוצאות האלה.‬
‫העניין עכשיו הוא לדאוג‬ ‫שהלב שלך ימשיך לעבוד מספיק זמן.‬
‫למה?‬
‫כדי להכניס אותך לרשימת ההשתלות.‬
‫ותצטרכי להפסיק לעבוד. לצאת לחופשה רפואית.‬
‫אני לא יכולה. אני צריכה ביטוח בריאות,‬ ‫ולא אקבל חופשה בתשלום עד שאהיה שם שנה.‬
‫יש לך ילדים, נכון?‬
‫אה-הא.‬
‫ובכן, את בסיכון גבוה לחטוף שבץ.‬ ‫הם צריכים להיות מודעים לתסמינים.‬
‫סימני האזהרה המוקדמים לאפיזודה‬
‫הם קוצר נשימה, לחץ בחזה,‬ ‫הרגשת חולשה או התעלפות.‬
‫את צריכה להגיד להם,‬ ‫למקרה שמשהו יקרה בבית. אוקיי?‬
‫היי. לוקרן.‬ ‫-אה-הא.‬
‫אני יוצאת.‬
‫בטח.‬
‫אז אני רואה שאת לא מכוסה?‬ ‫-לא.‬
‫עם הבדיקה והייעוץ זה יוצא 980 דולר.‬
‫אפשר לחלק את זה לשניים?‬
‫בטח.‬
‫מריה, את יכולה להגביר אותי?‬ ‫לצפות בטלוויזיה.‬
‫ויטמין D. תודה.‬
‫היי.‬
‫אתה החדש?‬ ‫-כן. צ'ארלי.‬
‫היי, צ'ארלי. איימי.‬
‫היי.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-תודה.‬
‫מישהו כבר עשה לך סיור?‬
‫לא, עדיין לא. קיבלתי את המטופלים שלי, אבל…‬
‫אוקיי. אני אראה לך את המקום.‬ ‫המחשב הוא לשימוש כולם.‬
‫יש קוד כדי להיכנס לשירותים, חשוב מאוד.‬
‫הקוד המקורי ביותר, 4321.‬
‫בלתי ניתן לפיצוח.‬
‫עבדת פעם עם PYXIS?‬
‫כן, אבל אני חושב שהיה לנו את מודל 97'. ה…‬
‫אוקיי, בוא. אני אראה לך.‬
‫תכניס כאן את מספר תעודת האח שלך.‬
‫- קוד אבטחה -‬
‫ואז את הקוד שלך.‬
‫אתה מכניס את מה שאתה צריך.‬
‫ואת הכמות.‬
‫- פורוסמיד 20 מ"ג טבלייה -‬
‫מוציאים את זה. אחת, שתיים, שלוש,‬ ‫ארבע, חמש. סוגרים את המגירה.‬
‫הבנת?‬ ‫-כן.‬
‫אמרו שיש לך הרבה ניסיון. איפה עבדת?‬
‫הייתי בהרבה מקומות.‬
‫פלוריאנס, ואנס, שולנדס, סנט אלויסיוס.‬ ‫-שולנדס! בחורה מההכשרה שלי עובדת שם.‬
‫כן?‬ ‫-לורי.‬
‫לוקאס?‬ ‫-כן.‬
‫כן, עבדנו יחד הרבה.‬ ‫היא נהדרת, היא אחות מדהימה.‬
‫לא דיברתי איתה המון זמן.‬
‫עדיין קוראים לה "טיל כיס"?‬
‫לא. אלוהים, אלה חדשות.‬
‫אני אתקשר אליה ואשאל אותה על זה.‬
‫אלוהים, בבקשה אל תגיד לה שאמרתי לך.‬
‫את מי נתנו לך הלילה?‬
‫את מי נתנו לי?‬
‫יש לי את 311, סטיבנס, 310, מרטינז.‬
‫מה השמות הפרטיים שלהם?‬ ‫הם לא כתובים על הדלתות.‬
‫אתה כמוני. תמיד עדיף שמות פרטיים.‬
‫אנה. בוא נתחיל איתה.‬ ‫-אנה.‬
‫היא הגיעה למיון‬ ‫עם תגובת לוואי לאמוקסיצילין.‬
‫העניין הוא שהמרשם היה של בעלה,‬
‫אז חברת הביטוח תנסה לדפוק אותם‬ ‫אם ניתן לה הזדמנות.‬
‫אז איך העור?‬ ‫-מתקלף כרגע.‬
‫אז מה, רק נוזלים שקופים?‬
‫כן, לגימה ראשונה הלילה. בוא, אכיר ביניכם.‬
‫מים אחר כך.‬
‫שלום לכם, זוג יונים.‬
‫תראו מה הבאתי.‬ ‫-היי.‬
‫בבקשה.‬
‫זה הדבר הכי טעים שטעמת אי פעם?‬ ‫-כן.‬
‫הנה.‬
‫את יודעת מה? בואי נתחיל לאט, בסדר?‬
‫אני רוצה להכיר לך את צ'ארלי.‬
‫הוא יהיה האח שלך הערב,‬ ‫אבל אני אהיה בסביבה אם תצטרכי אותי.‬
‫אוקיי?‬
‫מה שלומך, סם? טוב?‬
‫תודיעי לי כשהספיק לך.‬
‫אוקיי. זה שורף? אוקיי.‬ ‫-אני אבדוק עוד מעט.‬
‫בואי נפסיק רגע, אוקיי?‬
‫אז, תגידי לי,‬ ‫שמעתי שהיו לך כמה ימים קשים. כן?‬
‫תלחצו על הכפתור אם אתם צריכים משהו.‬
‫בכל זמן, אני אגיע לכאן.‬ ‫אני אהיה האיימי שלך הלילה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫כל המטופלים שלי מסודרים,‬ ‫אז אני אלך לקפיטריה לאכול משהו.‬
‫את רוצה משהו?‬ ‫-מצטערת, הקפיטריה נסגרת ב-23:00.‬
‫הייתי צריכה להגיד לך.‬ ‫-שיט. טוב, אני לא עד כדי כך רעב.‬
‫מצטערת.‬ ‫-לא, אני אלך למכונות המכירה.‬
‫אתה יודע מה? אתה אוהב ביצים?‬
‫יש לי סלט ביצים גדול ומפוקפק‬
‫שהייתי מעדיפה לחלוק.‬ ‫אתה יודע, ביטחון במספרים.‬
‫אני בסדר, תודה.‬
‫לא, אני אביא אותו לשולחן‬ ‫כשאסיים עם הולי כאן.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי, תודה.‬
‫אני אוהב את הקרוטונים.‬
‫אתה מתכוון לקרקרים הספוגים?‬ ‫-זה מה שהם?‬
‫זה המעדן האמיתי בסלט הזה.‬
‫בתי הגדולה הכינה אותו. היא נצר‬ ‫לשושלת ארוכה של נשים שלא יודעות לבשל.‬
‫מה, אז בעלך מבשל?‬
‫לא, אלה רק אני והבנות שלי.‬
‫אה. לי יש שתי בנות.‬
‫בנות ארבע ושבע.‬
‫שלי בנות חמש ותשע.‬
‫אה, כן?‬ ‫-אה-הא.‬
‫אבל אני כבר לא גר עם שלי.‬
‫אימא שלהן עברה לגור‬ ‫במרחק שש שעות ממני, אז…‬
‫זאת הסיבה שאני כאן, בגדול.‬
‫זה מעולה לדעתי.‬
‫אוקיי.‬
‫הוא… כן.‬ ‫-307.‬
‫סטיבן. יש לי בערך דקה לפני שהוא ישתין.‬
‫אני אלך.‬
‫בטוח? תודה.‬
‫היי, סטיבן, אני צ'ארלי.‬ ‫אני חושש שאיימי עסוקה עכשיו, אז…‬
‫אני יכול לעזור? בעיה קטנה?‬
‫צ'ארלי, מה אתה עושה?‬
‫כן, את יכולה!‬
‫תראי.‬ ‫-אז מה? את אפילו לא מחבבת אותה.‬
‫אני כן! היא חברה שלי, ג'קי!‬ ‫-אף אחד לא ישים לב לזה.‬
‫כולם ישימו לב!‬
‫לא, הם לא. באמת.‬
‫הם כן!‬
‫למה אני חייבת להמשיך להשתמש בהן?‬ ‫-היי.‬
‫זה כזה חרא!‬ ‫-מה?‬
‫מספיק עם זה! מה קורה פה?‬ ‫-הרסת לי את הנעליים!‬
‫לא! ניסיתי לעזור לך.‬
‫ג'קי, אכפת לך לשבת עם מאיה?‬ ‫-מן הסתם לא עזרת, ג'קי!‬
‫היא ב…‬ ‫-זה בסדר.‬
‫למה את צועקת על ג'קי?‬
‫היא הדביקה את הסוליה.‬ ‫-זה לא עניין גדול, אלכס.‬
‫אפשר לגרד את זה.‬ ‫-את אמרת לה.‬
‫תראי, זה ישר יורד.‬
‫אבל זה בשתי הנעליים.‬ ‫-אפשר להוריד את זה.‬
‫אני פשוט…‬ ‫-לא, אי אפשר.‬
‫תירגעי. זה לא סוף העולם.‬
‫לא!‬
‫חכי. היי, תקשיבי, אני יודעת.‬
‫אני מנסה, אוקיי? נכון שיש לך‬ ‫פחות מלחברות שלך, אבל אני…‬
‫אני לא מקבלת כלום!‬
‫אפילו אותך אין לי!‬ ‫-אני מצטע…‬
‫פאק.‬
‫איימי?‬
‫מה קורה? את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫אני רק אשב כאן עד שתרגישי טוב יותר, אוקיי?‬
‫תנשמי איתי.‬
‫תמשיכי לנשום.‬
‫זה בסדר.‬
‫קרדיומיופתיה.‬
‫שלפוחיות דם על הלב שלי.‬
‫אוקיי, אז למה את עובדת?‬
‫אין לי ביטוח בריאות.‬
‫מה לגבי כאן? דיברת עם קרדיולוג?‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫אוקיי.‬
‫אל תגיד להם.‬
‫הם יפטרו אותי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני לא אספר לאף אחד.‬
‫אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫כמה זמן את עוד צריכה לעבוד פה‬ ‫עד שתקבלי את הביטוח שלך?‬
‫ארבעה חודשים.‬
‫אוקיי.‬
‫אני יכול לעזור לך.‬
‫קדימה.‬
‫ארבעה חודשים זה בסדר.‬
‫את תהיי בסדר.‬
‫כן?‬
‫קר לך?‬
‫הנה.‬
‫משהו לא בסדר בדלת.‬ ‫-אה, זה.‬
‫תודה.‬
‫יהיה לילה ארוך.‬ ‫-אגב אנרגייה, איך היה בפארק?‬
‫היא ביטלה.‬
‫לא! מצטערת.‬ ‫-כן, זה עבר לשבוע הבא.‬
‫היא התקשרה כשעמדתי לאסוף את הבנות.‬ ‫-כן.‬
‫האמת שזה היה די צפוי.‬
‫רק שנייה.‬
‫היי, מה קורה? איפה סוניה?‬
‫מה יש לנו?‬
‫היה לה עניין משפחתי,‬ ‫אז אמרתי שאעשה את העברת המשמרת שלה.‬
‫שלוש מאות ועשר…‬ ‫-כן.‬
‫נפטרה מייד עם החלפת המשמרת.‬
‫אנה?‬ ‫-כן, גברת מרטינז.‬
‫אל תשאלי, אני לא יודעת מה קרה.‬
‫התקשרו כבר לבעל, הוא בדרך.‬
‫שלוש מאות ותשע.‬ ‫מצבו הדרדר בסביבות 12 בצהריים…‬
‫אנה מתה.‬
‫הוא אמור לקום בסביבות שמונה.‬ ‫הגיעו לצנרר אותו.‬
‫איך הם פשוט השאירו אותה ככה?‬
‫אימא שלי מתה בבית חולים כשהייתי ילד.‬
‫כשהגעתי לשם לראות אותה, זה היה…‬
‫קודם כול, הם איבדו את הגופה.‬
‫לא.‬ ‫-כן. מטורף. רק לשעתיים.‬
‫וכשהם מצאו אותה, זה היה ככה.‬
‫היא הייתה חצי מכוסה, עירומה… בלגן מוחלט.‬
‫במשך המון זמן זה היה הזיכרון.‬ ‫ככה חשבתי עליה.‬
‫אוי, צ'ארלי.‬
‫אז בשבילי,‬
‫זה החלק החשוב.‬ ‫-כן.‬
‫לקבל קצת כבוד.‬
‫מר מרטינז בחוץ.‬
‫הוא מאוד רוצה לדבר איתך, איימי.‬
‫לכי.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫כן, אין בעיה.‬
‫ספר לי שוב את הסיפור.‬
‫בסדר, בוא נראה.‬ ‫"מותה החשוד של גברת מרטינז, אנה.‬
‫"הגיעה לחדר מיון‬ ‫עם תגובת לוואי לאמוקסיצילין."‬
‫בסדר, אז?‬
‫מגיבה לאנטיביוטיקה, מה עוד?‬ ‫-הם לא בטוחים.‬
‫הם לא יודעים מה הרג אותה?‬ ‫-לא.‬
‫בת כמה היא הייתה?‬ ‫-שבעים ושבע.‬
‫שבעים ושבע.‬
‫אז למה אנחנו פה?‬
‫חדר הישיבות כאן בהמשך.‬
‫הבלשים ברון ובולדווין, ברוכים הבאים.‬
‫אני לינדה גארן, מנהלת סיכונים.‬
‫זה דנקן בייטי, עורך דין. ההנהלה שלנו.‬
‫אתם אולי מכירים‬ ‫את מלקולם ביורל ממועצת העיר.‬
‫אני תומך גדול של המשטרה המקומית‬ ‫ושל התובע המחוזי.‬
‫טוב, נחמד לפגוש את כולכם.‬
‫אוקיי. טוב, אנחנו לא יודעים הרבה.‬
‫רק שהיה מוות.‬ ‫-תקרית בלתי מוסברת שבה המטופלת נפטרה.‬
‫אוקיי. בלתי מוסברת, איך?‬
‫ובכן, לדעת המומחים הרפואיים‬
‫זו הייתה תגובת לוואי יוצאת דופן לתרופות.‬
‫אבל לא מצאנו שום דבר‬ ‫שיצביע על כך שזה היה מכוון.‬
‫אז למה לקרוא לנו?‬ ‫-לא חשבנו שזה עניין משטרתי,‬
‫אבל מחלקת הבריאות קובעת‬ ‫מתי אנחנו צריכים לדווח, והנה אנחנו.‬
‫מהן התרופות?‬
‫טוב, כולן רשומות.‬
‫תודה.‬
‫זה מסמך מורכב למדי.‬
‫אני אנסה.‬
‫אם תעבור לעמוד שלוש,‬
‫תוכל לראות את החלון‬ ‫שבו למטופלת 1 היו תוצאות מעבדה לא תקינות‬
‫ותסמינים מסכני חיים.‬
‫איפה הגופה של גברת מרטינז?‬
‫הועברה למשפחה.‬
‫הם תובעים?‬
‫אנחנו לא מאמינים שבני המשפחה מודעים‬
‫לנסיבות החריגות סביב פטירתה של מטופלת 1.‬
‫זה לא משהו שאתם אמורים להגיד להם?‬
‫זה היה מצב מתפתח.‬
‫פארקפילד פנו בצדק לייעוץ משפטי,‬ ‫כדי לוודא שהכול נעשה בצורה נכונה.‬
‫אוקיי, אבל איפה הגופה של גברת מרטינז?‬ ‫איך נגיע אליה?‬
‫למיטב הבנתנו, המשפחה שרפה את הגופה.‬
‫מתי היא מתה?‬
‫לפני שבעה שבועות.‬
‫ערכנו חקירה פנימית.‬
‫מכאן נובע השיהוי.‬
‫אוקיי.‬
‫כמובן שנצטרך לראיין את כל אנשי הצוות‬ ‫שעובדים ביחידה לטיפול נמרץ.‬
‫פנו דרך, פנו דרך. אני אדם חשוב בעיירה.‬
‫למעשה, אני האדם החשוב ביותר בעיירה.‬
‫אם לא האדם החשוב ביותר מערבית לפקוס.‬
‫"איפה שזה לא יהיה."‬
‫אני ראש העיר של המדראם פולס.‬
‫"אז מה אתה עושה?"‬
‫עושה? אני לא עושה כלום. אני ראש העיר.‬
‫אוקיי.‬
‫"טוב, עליך לעשות משהו עכשיו.‬
‫"זו אולי עיירה של סוס אחד בלי הסוס,‬
‫"אבל פלשו אליה חייזרים."‬
‫אצטרך לחפש זאת בספר שלי,‬ ‫"איך להיות ראש עיר".‬
‫אחת, אתה עונד שרשרת מפוארת.‬
‫שתיים, נהג משלך מסיע אותך במכונית גדולה.‬
‫שלוש…‬
‫אתה אוכל. זה…‬
‫"שלוש, אתה אוכל ושותה בחינם."‬
‫אני בחיים לא אזכור את הקטע הזה!‬ ‫-בלי תסכול, מותק.‬
‫את צוחקת? זה מעולה, אלכס.‬ ‫-לא.‬
‫והמורה אמר שאני צריכה‬ ‫ללבוש חליפה ושיהיה לי שפם.‬
‫שאתלבש כמו גבר, כי אני ראש העיר.‬ ‫הוא אמר שבת כראש עיר יהיה מוזר.‬
‫אבל נשים יכולות להיות ראש עיר.‬ ‫-אמרתי לו, אבל…‬
‫זה מחזה על פלישת חייזרים.‬ ‫ראש עיר ממין נקבה זה החלק המוזר?‬
‫שילך לעזאזל הבחור הזה.‬
‫אני כאן!‬ ‫-היי!‬
‫ג'קי!‬ ‫-לא! את לא יכולה כבר ללכת.‬
‫מצטערת, ילדונת.‬
‫בואי, מתוקה. נחשי מה הבאתי.‬ ‫-בואי.‬
‫נחשי מה הבאתי לך.‬ ‫-סוכריה?‬
‫אוקיי, קחי את הידיים שלי.‬
‫תחזרי אחריי.‬
‫אני ראש העיר של המדראם פולס.‬
‫-אני ראש העיר של המדראם פולס.‬
‫אני ראש העיר של המדראם פולס. יש לך את זה.‬
‫חלב ושתיים סוכר.‬
‫הם כבר שלחו את החקירה הפנימית?‬
‫עדיין לא. הם אמרו שהם צריכים עוד זמן‬ ‫כדי ללקט את כל התיקים הרלוונטיים.‬
‫שבעה שבועות לא היו מספיק זמן?‬ ‫-היית חושב.‬
‫אתה רוצה שאני…‬
‫אעבור על אנשי הצוות?‬
‫כבר עשיתי את זה.‬
‫לאחד האחים היה אישום‬ ‫בהסגת גבול פלילית בפנסילבניה.‬
‫כן? לאחות?‬ ‫-כן, אח. צ'ארלס קאלן.‬
‫ק'-א'-ל'-ן'.‬
‫מתי?‬
‫לפני שמונה שנים.‬
‫באיזה מחוז זה היה בפנסילבניה?‬ ‫-פלמר.‬
‫משטרת פלמר.‬ ‫-שלום, גברתי.‬
‫אני הבלש ברון ממחלק רצח‬ ‫במשרד התובע בניו ג'רזי.‬
‫אני צריך רקע על בחור שעצרתם שם ב-95'.‬
‫תוכלי להוציא עבורי את התיק?‬
‫יש לך שם בשבילי?‬ ‫-צ'ארלס קאלן.‬
‫אה, יש פתקית על התיק.‬ ‫-היא אומרת שיש פתקית על התיק,‬
‫אבל היא לא בטוחה למה.‬ ‫תוכלי לאיית לי את זה?‬
‫כתוב כאן "דיגוקסין".‬
‫דיגוקסין? מה זה? תרופה או משהו?‬
‫יש לך עוד משהו עליו?‬ ‫-הוא נעצר על הסגת גבול, ו…‬
‫אוקיי. הוא נעצר על הסגת גבול והטרדה ב-95'.‬
‫הוא חתך לקולגה את הצמיגים אחרי שהם נפרדו.‬
‫האישומים בוטלו.‬ ‫-מה זה?‬
‫האישומים בוטלו?‬
‫כן.‬ ‫-אה.‬
‫אוקיי, תודה רבה.‬
‫כן.‬ ‫-ביי.‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫פארקפילד חיכו כמעט חודשיים‬ ‫עד שדיווחו על זה,‬
‫הם לא רוצים לחשוף את החקירה הפנימית,‬ ‫עורכי דין יקרים.‬
‫אוקיי.‬
‫טוב,‬
‫איזו סיבה אפשרית יש להם לטייח מוות?‬
‫נכון? מה המניעים?‬
‫זה עסק.‬
‫אין מוטיבציה טובה יותר מכסף בחרא הזה, לא?‬
‫שלום? אתם יכולים להמשיך לאכול.‬
‫לא נגזול הרבה מזמנכם.‬
‫אנחנו רק רוצים שתהיו מודעים‬ ‫לאירוע שבית החולים בודק.‬
‫אנחנו רוצים להבטיח לכולכם שההנהלה ואני‬
‫מתמודדים עם התקרית ועם כל מה שקשור אליה.‬
‫אבל חשבנו שיהיה הכי טוב‬ ‫לכנס את כולכם ולהודיע לכולם‬
‫שגם המשטרה מעורבת בנושא,‬
‫וש…‬ ‫-במה מדובר?‬
‫היה עניין עם מותה של מטופלת‬ ‫ביחידה לטיפול נמרץ.‬
‫המוות היה חשוד? כלומר, אם המשטרה חוקרת…‬
‫אני רוצה להיות ברורה.‬ ‫אנחנו חוקרים, בסיועה של המשטרה המקומית.‬
‫אתה יודע באיזו מטופלת מדובר?‬ ‫-לא.‬
‫אבל בעקבות העובדה‬ ‫שמעורבת בסיפור חקירה חיצונית,‬
‫מר בייטי, עורך הדין שלנו, נמצא כאן,‬
‫וגם הוא רוצה לומר משהו.‬
‫תודה.‬
‫כן, אני רק רוצה לומר‬ ‫שאני אשוחח עם כל אחד מכם בנפרד,‬
‫אבל כהצהרה כללית לכולם,‬
‫אני רק רוצה להגיד שבזמנים כאלה,‬
‫חיסיון המטופלים חייב להיות‬ ‫בעדיפות עליונה ביותר.‬
‫החוזים האינדיבידואליים שלכם‬ ‫מאוד ברורים בנושא הזה.‬
‫כל מי שידבר עם המשטרה‬ ‫בלי נוכחותו של נציג בית החולים‬
‫יפר את החוזה שלו.‬
‫אז בסופו של דבר,‬ ‫מר בייטי ואני כאן בשבילכם.‬
‫אנחנו רוצים להיות נוכחים בכל ריאיון,‬ ‫כי טובתכם חשובה לנו.‬
‫יש לכם גישה מלאה, אבל היא תהיה בחדר.‬
‫לא. ממש לא. היא לא יכולה להיות שם.‬
‫היא מנהלת הסיכונים, תפקידה הוא להיות שם.‬
‫מי ידבר כשהבוסית שלו יושבת בריאיון?‬
‫אנחנו אפילו לא יודעים מה קרה.‬ ‫אפילו אין לנו גופה.‬
‫התנאי היחיד שהם ביקשו הוא שהיא תהיה בחדר‬
‫ושלא תדברו באופן ספציפי על תרופות.‬
‫אני מבין למה הם ביקשו את זה,‬ ‫אבל למה נתת להם את זה?‬
‫אתה אמור להיות התובע!‬
‫עד כמה שאני רואה,‬ ‫הם משתפים פעולה באופן מלא עם החקירה שלכם.‬
‫זה כל מה שיש לנו. זה שיתוף פעולה?‬ ‫-הם סיפרו לי על זה.‬
‫הם אוספים את כל המסמכים.‬ ‫זה נעשה, הם ישלחו את זה בהקדם.‬
‫אני רוצה לשאול,‬
‫למה שפארקפילד יערכו חקירה פנימית,‬
‫שנמשכת שבעה שבועות,‬
‫ואז יתקשרו אלינו‬ ‫ויכניסו אותה לחדר אם זה היה שום דבר?‬
‫בדיקת נאותות.‬
‫אני מסיים את השיחה. היא בחדר.‬
‫זהו.‬
‫היי, איימי.‬ ‫-היי.‬
‫האחות לוקרן.‬
‫אלה השוטרים ברון ובולדווין.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫מה העניין?‬ ‫-רק כמה שאלות לא רשמיות.‬
‫השוטרים מדברים עם מספר אנשי צוות‬ ‫מהיחידה לטיפול נמרץ.‬
‫אוקיי.‬
‫את זוכרת את אנה מרטינז?‬
‫כן, אנה הייתה מטופלת שלי.‬
‫את זוכרת משהו משונה בנוגע למה שקרה לה?‬
‫משונה?‬
‫טוב, היא מתה.‬
‫כן, וזה היה עצוב מאוד. זה היה פתאומי.‬
‫פתאומי?‬ ‫-מטופלים מתים ביחידה לטיפול נמרץ, אבל…‬
‫לא ציפינו לזה.‬
‫לא התכוונתי להפריע. אפשר לדבר איתך רגע?‬
‫סליחה. אני כבר חוזרת.‬
‫אני מאוד מקווה שזה חשוב.‬ ‫ביקשתי שלא יהיו הפרעות.‬
‫את רואה פה סטיות כלשהן?‬
‫רגע, כן. הגלוקוז שלה.‬
‫הוא…‬
‫כן, משהו לא בסדר עם רמת הסוכר בדם. אין…‬
‫פפטידי C. זה מוזר.‬ ‫-מה זה אומר?‬
‫זה אומר שהאינסולין שלה לא יוצר בתוך הגוף.‬
‫מישהו נתן לה אותו.‬
‫אז את מבינה מזה שנתנו לה אינסולין?‬
‫טוב, זה לא ברשימה, והיא לא סוכרתית,‬
‫אז האינסולין הוא טעות מינון כפול של תרופה,‬
‫וזה דבר נדיר מאוד, אז…‬
‫טעות מינון כפול של תרופה? זה נדיר?‬
‫כן.‬
‫זה היה הורג אותה?‬
‫בטח.‬
‫סליחה.‬
‫איפה היינו?‬
‫בואי נראה.‬
‫את יכולה לספר לנו משהו על הקולגות שלך?‬
‫לא יפריע לך אם היא תענה‬ ‫על שאלה בנוגע לקולגה, נכון?‬
‫כמובן שלא.‬ ‫-יופי.‬
‫אנחנו מבינים שאת עובדת עם צ'ארלי קאלן.‬
‫כן.‬ ‫-יכול להיות שהוא היה מעורב בזה?‬
‫נראה לי שאתה קופץ למסקנות, אדוני השוטר.‬
‫צ'ארלי לא היה שם.‬
‫אנה מתה במשמרת יום,‬ ‫וצ'ארלי ואני עובדים בלילה.‬
‫אין לנו כל סיבה לחשוד‬ ‫שזה היה משהו מעבר לתאונה.‬
‫תודה, איימי.‬
‫אני מכירה את צ'ארלי מצוין.‬
‫אנחנו עובדים יחד בכל משמרת,‬ ‫והוא אח ממש טוב.‬
‫הוא לא היה עושה טעות כזאת.‬ ‫-תודה, איימי.‬
‫אז איפה החקירה הפנימית?‬ ‫-אנחנו עוד עוברים על הכול.‬
‫אנחנו לא צריכים שתעברו עליה.‬ ‫ניקח אותה כמו שהיא.‬
‫אורה לצוות לשלוח לכם את החומרים מחר.‬
‫אבל אני מקווה שתבינו‬ ‫שאלה היו שבעה שבועות קשים.‬
‫שמונה.‬
‫שמונה שבועות.‬
‫- לחץ יתר -‬
‫ג'ק אייווינס. 19 ביולי, 88'.‬
‫מתאושש מניתוח בכיס המרה ביום חמישי.‬ ‫לא היו סיבוכים.‬
‫הבאתי את החבל.‬
‫צריך להתכונן לעוד מכת חשמל.‬ ‫מאה חמישים ג'ול.‬
‫כולם להתרחק.‬ ‫-התרחקתי. הכול פנוי.‬
‫תנו מכת חשמל.‬ ‫-החמצן בסדר.‬
‫המשיכו בעיסויי חזה.‬
‫אחת ושתיים ושלוש וארבע וחמש ושש…‬
‫עיסויים.‬
‫תשע, עשר, 11, 12, 13…‬
‫להפסיק עיסויים. בואו נבדוק קצב.‬
‫אין לי כלום בצד הזה.‬ ‫-תמשיכו בדפיברילציה ובעיסויים.‬
‫בואו נתחיל לתת עירוי‬ ‫של מיליגרם אחד של אפינפרין.‬
‫שש, שבע, שמונה, תשע, עשר…‬ ‫-בואו נתכונן לתת עוד מכת חשמל, 200 ג'ול.‬
‫האפינפרין מוכן.‬
‫תמשיכו בנשימה.‬
‫עשרים.‬ ‫-תמשיכו בעיסויים.‬
‫דברו איתי.‬
‫האפינפרין מוכן?‬
‫החלפה בעוד חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת.‬
‫שלושים וחמש.‬ ‫-הכול פנוי.‬
‫החמצן בסדר.‬
‫אני נכנסת. דופק נמוך.‬
‫שיט, עדיין אין לחץ.‬
‫ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה, תשע, עשר,‬
‫אחת עשרה, 12, 13, 14, 15…‬
‫שיט.‬
‫עשרים וחמש, עכשיו!‬
‫קדימה!‬
‫- קוד אבטחה -‬
‫- נא להוציא: טבלייה אחת‬ ‫ביטול -‬
‫קחי את זה.‬
‫יפטרו אותך.‬
‫יש פגם ב-PYXIS.‬
‫אם מבטלים בקשה מספיק מאוחר,‬ ‫היא נפתחת בכל זאת.‬
‫זאת גנבת תרופות, צ'ארלי.‬
‫איימי, די. אל תדאגי עכשיו.‬ ‫אני אעזור לך לעבור את זה.‬
‫היי. מה הוא אמר?‬
‫אני חושב שהוא צודק.‬ ‫אני חושב שכדאי שתספרי לאלכס,‬
‫רק למקרה שיקרה משהו ואני לא אהיה שם.‬
‫אין להן אף אחד חוץ ממני.‬ ‫אני לא יכולה לעזוב אותן.‬
‫את לא עוזבת אותן, איימי.‬
‫זה לא יקרה. זה… כמה זה, חודשיים?‬
‫אני אעזור לך לעשות את זה, את תעברי ניתוח,‬ ‫ותהיי עם הבנות שלך. זה מה שיקרה.‬
‫אוקיי?‬
‫אבל נראה לי שכדאי שתספרי לאלכס.‬
‫אני יודעת שזה נשמע מפחיד,‬ ‫אבל באמת שזה לא.‬
‫בלבבות של כולם יש חדרים.‬
‫אלה מעין חללים.‬ ‫-כן.‬
‫אלה שני חללים קטנים, כמו בלונים,‬ ‫שמלאים בדם ומזיזים את הדם בגוף.‬
‫ו…‬
‫שלי, הם פשוט, את יודעת…‬
‫הם גדולים מדי, והם נעשו קצת דקים.‬
‫אבל אני אהיה בסדר.‬
‫יש לי תרופה, יש לי רופאים שמטפלים בי,‬
‫ובקרוב אני ארגיש רגיל.‬
‫אבל אימא שלך תצטרך שנעזור לה, אלכס.‬
‫אם היא תיפול, או שתתחיל לדבר בצורה מצחיקה,‬
‫או שלא תצליחי להעיר אותה או משהו,‬
‫תצטרכי להושיב את מאיה מול הטלוויזיה,‬ ‫להתקשר למוקד החירום, ואז אליי.‬
‫כן, אבל זה לא יקרה. זה לא יקרה.‬
‫הכול יהיה בסדר. אני אהיה בסדר.‬
‫אני יכולה ללכת לראות טלוויזיה?‬
‫אוקיי.‬
‫אבל אני כאן אם תרצי ל…‬
‫צ'ארלס קאלן, עם ק'.‬
‫ק'-א'-ל'-ן'.‬
‫בטח. תן לי שנייה להוציא את התיק שלו.‬
‫מעולה, תודה.‬
‫אוקיי, אני רק צריך לבדוק משהו עם הבוס שלי.‬
‫אוקיי.‬
‫בטח.‬
‫הלו?‬
‫שלום, מדבר הבלש ברון. עם מי אני מדבר?‬
‫מארק רוסי, עורך הדין‬ ‫של בית החולים סנט אלויסיוס.‬
‫מר רוסי, היי. אני מקווה שתוכל לעזור לי.‬
‫אני מחפש מידע על אחד העובדים שלכם לשעבר,‬
‫משנת 96'. צ'ארלס קאלן.‬
‫נתוני העובדים שלנו‬ ‫נשמרים תחת חיסיון נוקשה.‬
‫אני רק רוצה לאשר את תאריכי ההעסקה שלו,‬ ‫לא הרבה יותר.‬
‫נשמח לשחרר כל מידע רלוונטי‬
‫ברגע שנראה את הצו שלכם.‬
‫אוקיי, כן. תודה רבה לך.‬
‫תודה לך.‬ ‫-זאת פאקינג בדיחה.‬
‫ברגע שהם שומעים את השם שלו,‬ ‫אף אחד לא רוצה להגיד כלום.‬
‫הבלש בולדווין?‬
‫כן.‬ ‫-זה מבית החולים פארקפילד ממוריאל.‬
‫זאת החקירה הפנימית.‬
‫אני רק צריך שתחתום פה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה צריך עזרה עם הארגזים?‬ ‫-לא, זה רק זה.‬
‫שיהיה לך יום טוב.‬
‫גברת גארן.‬ ‫-הבלש בולדווין.‬
‫תודה שאת נפגשת איתי.‬
‫כל דבר שיעזור לגמור עם זה.‬
‫אז, יש לי רק כמה שאלות.‬
‫דוח הפיקסי. יש לכם את כל הוצאות התרופות…‬
‫PYXIS.‬
‫נכון.‬
‫אז יש לכם כאן‬ ‫את הוצאות התרופות של כל האחיות,‬
‫נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫ובכן, קיוויתי שאוכל לקבל את הדוח המלא,‬
‫כי כאן יש רק חלון קצר סביב פטירתה של אנה.‬
‫נאמר לי שהמערכת שומרת את המידע‬ ‫רק למשך ארבעה שבועות.‬
‫טוב, בטח הוצאתם עותק‬ ‫במהלך החקירה הפנימית, נכון?‬
‫אני לא מאמינה שכן.‬
‫אני יכולה לבדוק,‬ ‫אבל כל מה שהיה לנו נשלח אליכם.‬
‫את רואה, זה עמוד תשע,‬
‫אז עמודים אחד עד שמונה‬ ‫בטח נמצאים פה איפשהו.‬
‫אני בהחלט אבדוק את העניין.‬
‫האחות גארן, נראה שאת מסתירה ראיות.‬
‫אני לא בטוחה שאני מבינ…‬ ‫-שישה עמודים. איפה השאר?‬
‫אני מצטערת, אני…‬
‫יש לי פגישה נוספת שאני לא יכולה להזיז.‬ ‫-לא סיימתי.‬
‫אני אקבע מועד אחר עם המשרד שלך.‬
‫שבי.‬
‫סליחה?‬ ‫-פאקינג שבי!‬
‫את יודעת בדיוק מה את עושה.‬
‫היי, חבר'ה.‬ ‫-היי.‬
‫אני יודע שלא אמורים להכניס לכאן תינוקות,‬ ‫אבל באמת שלא היה לי מי שייקח אותה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫איך קוראים לה?‬ ‫-ונסה.‬
‫מסי-נסי.‬
‫מסי-נסי?‬
‫טוב, יש לי שתי בנות, אז אני מבינה.‬
‫בת כמה היא?‬ ‫-חצי שנה.‬
‫היא כבר ישנה לילה שלם?‬ ‫-לא.‬
‫בטח צומחות לה שיניים.‬
‫כן.‬ ‫-אה-הא.‬
‫האחות לוקרן?‬
‫זה לא דחוף, יש קוד סגול ב-300.‬
‫אוקיי.‬
‫מה זה קוד סגול?‬
‫זה אומר שהגיעה פיצה. רוצה משולש?‬
‫אני לא יכול לסרב לפיצה.‬ ‫-אי אפשר.‬
‫אבל לצערי, את תיאלצי לסרב לפיצה.‬
‫אוקיי.‬
‫אבל את מחלימה יפה,‬ ‫ומהר מאוד תחזיקי שוב את ונסה.‬
‫היא אמרה לי ללכת להזדיין 15 פעמים בטלפון.‬
‫אלוהים.‬
‫זה לא נחמד.‬ ‫-אפילו עוד לא סיפרתי לך את החלק הכי טוב.‬
‫אז עכשיו, כדי לנסות‬ ‫למנוע ממני לראות את הבנות,‬
‫היא המציאה סיפור על כך שהתאכזרתי לכלב שלה.‬
‫אני לא צוחק. זה רק הולך ומשתפר.‬
‫באמת, כל הסיפור הזה היה קורע מצחוק‬ ‫אם הוא לא היה אמיתי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא, את צוחקת? זאת אשמתי.‬
‫בחרתי משוגעת.‬
‫שתי דקות, בנות.‬
‫אוקיי, רוצה להביא את התיק והמעיל שלך?‬
‫את רוצה קוקו לבית הספר?‬ ‫-בטח.‬
‫שיער יפהפה.‬
‫הלוואי שיכולנו להישאר בבית.‬
‫גם אני הייתי רוצה.‬
‫רוצה להביא את הג'קט שלך? אוהבת אותך.‬ ‫-כן. אוהבת אותך.‬
‫מה עוד יש בזה? יש משהו חדש?‬
‫כן. הייתה רשימה של כל התרופות‬ ‫שהיו במערכת של אנה מרטינז.‬
‫אינסולין?‬ ‫-כן, ועוד אחת.‬
‫שים לב לזה.‬
‫דיגוקסין.‬
‫-בולדווין.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-שיט.‬
‫צרחת עליה. מלקולם ביורל ממועצת העיר התקשר.‬
‫דני ישמח להתנצל בפני הגברת גארן.‬
‫טוב, מאוחר מדי.‬ ‫נאסרה הכניסה של שניכם לשטח בית החולים.‬
‫מה?‬ ‫-אי אפשר לאסור את כניסתנו‬
‫לזירת פשע שאנחנו חוקרים.‬
‫איזה פשע?‬ ‫-רצח.‬
‫מה יש לכם כדי לגבות את זה?‬
‫את התיקים!‬
‫וריאיון עם אחות‬ ‫שהייתה משוכנעת שהקורבן קיבלה אינסולין.‬
‫איזו קורבן?‬
‫אנה מרטינז.‬
‫אין לכם גופה.‬
‫אין גופה, אין נתיחה שלאחר המוות.‬ ‫אתם יודעים איך זה עובד.‬
‫נאסרה כניסתנו לבית חולים המזדיין?‬
‫היי, קלי. טום התקשר לבדוק מה שלומך.‬
‫אני לא מצליחה להתגבר‬ ‫על כמה חמודה ונסה הקטנה.‬
‫מי זאת ונסה?‬
‫קלי, את יודעת איפה את עכשיו?‬
‫אני צריכה שתעני לי, מותק.‬
‫אני בבית חולים.‬
‫איזה בית חולים?‬
‫בסדר.‬
‫תלחצי את הידיים שלי.‬
‫קדימה, תלחצי את הידיים.‬
‫קצת אור.‬
‫טום בא?‬
‫הוא התקשר לבדוק מה שלומך.‬
‫היי, טום, זאת איימי מבית החולים.‬ ‫-היי, איימי. מה קורה?‬
‫אני חושבת שכדאי מאוד שתבוא.‬ ‫היה שינוי בלילה.‬
‫אני חושבת שכדאי שתגיע בהקדם.‬
‫אוקיי, נתראה בקרוב.‬
‫בדקתי עם בת', היא עדיין ישנה.‬
‫ג'ק לוחץ על הכפתור שלו…‬ ‫-אלוהים.‬
‫מה?‬
‫יש אינסולין במערכת שלה.‬
‫קוד חירום, אגף מערבי.‬
‫אלוהים!‬
‫לא!‬
‫אלוהים!‬
‫זה בסדר.‬
‫שיט.‬
‫שלום. סליחה שאנחנו מטרידים אותך ככה.‬
‫כן, לא.‬
‫אנחנו צריכים שתעזרי, איימי.‬ ‫-תראו, אני מצטערת. אני לא יודעת מה קרה לה.‬
‫למי?‬
‫לקלי אנדרסון. זאת אומרת…‬
‫מי זאת קלי אנדרסון?‬
‫יש עוד קורבן?‬
‫עוד טעות מינון כפול של תרופה?‬
‫קאלן היה עם קלי אנדרסון?‬
‫אין לזה שום קשר לצ'ארלי.‬
‫כמה טוב את מכירה אותו?‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫באמת?‬
‫הוא עבד בתשעה בתי חולים.‬
‫ובאף אחד מהם לא מוכנים לדבר איתנו.‬
‫מה זאת אומרת? אני…‬
‫אם משהו היה קורה,‬ ‫הוא לא היה משיג עוד עבודה.‬
‫בית החולים היה עושה משהו.‬ ‫-היית חושבת.‬
‫כן.‬
‫הם לא משתפים איתנו פעולה.‬
‫את חייבת לעזור לנו.‬
‫אימא, את באה?‬
‫היי, מתוקה. כן, אני אבוא עוד שנייה.‬ ‫רק תחכי בפנים, אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫אני לא יכולה לדבר עכשיו,‬ ‫הבנות שלי פה. כאילו…‬
‫אוקיי.‬
‫הנה הכרטיס שלי.‬
‫תתקשרי אליי. אולי הוא לא מי שאת חושבת.‬
‫שיהיה לך יום טוב.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫את צריכה משהו?‬
‫לא?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אוקיי. תודיעי לי אם תרגישי עייפה.‬
‫אני לא. אודיע לך. אני מרגישה טוב.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬
‫אוקיי.‬
‫איימי פאקינג לוקרן!‬
‫טיל כיס!‬
‫ממש טוב לראות אותך.‬
‫אני יודעת. את נראית ממש טוב!‬
‫באמת?‬ ‫-כן, את נראית מעולה.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫אני מותשת.‬ ‫-שלום! מוכנות להזמין?‬
‫אני אקח אומלט גבינה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ומה הולך הכי טוב עם זה?‬ ‫-שרדונה.‬
‫כוס גדולה וקרה של שרדונה יבש.‬
‫אני אקח אותו דבר. תודה.‬ ‫-אוקיי, מייד.‬
‫מתי היינו כאן בפעם האחרונה?‬
‫מזמן. לפחות לפני עשור.‬
‫מה?‬ ‫-שתים עשרה שנה?‬
‫אלוהים!‬
‫אני מזדקנת.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫מה שלום פול?‬
‫אה… נפרדנו.‬
‫אוי, שיט.‬ ‫-זה לא עניין גדול.‬
‫זה היה מזמן,‬ ‫ואנחנו חולקים משמורת על הכלבים.‬
‫עבדנו קשה כדי להגיע להסכם הזה.‬
‫אני כל כך שמחה שהתקשרת.‬
‫גם אני.‬
‫את יודעת, רציתי לשאול אותך. זה…‬
‫זה קצת מוזר.‬ ‫-אני אוהבת מוזר.‬
‫אבל את זוכרת שעבדת‬ ‫עם מישהו בשם צ'ארלי קאלן?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫למה?‬
‫אני עובדת איתו עכשיו בפארקפילד.‬
‫הייתה עליו שמועה.‬
‫שהוא היה אחראי למוות.‬
‫שהוא נתן למישהו מנת יתר.‬
‫אה.‬
‫של מה?‬
‫הם מצאו אינסולין‬ ‫בשקית תמיסת המלח של מישהו שמת.‬
‫מצאו את זה בכמה שקיות.‬
‫דקירות מחט בשקיות במחסן.‬
‫מישהו התעסק בהן לפני שהן יצאו.‬
‫למה הם חשבו שזה צ'ארלי?‬
‫הם לא.‬
‫אבל היו לנו דומי לב כל לילה.‬ ‫לפעמים שניים או שלושה.‬
‫ואחרי שהוא עזב,‬
‫היה לנו אולי רק אחד בחודש.‬
‫יש אצלכם הרבה דומי לב?‬
‫אלוהים.‬
‫היי.‬
‫תירגעי.‬
‫את בסדר. זה בסדר.‬
‫איימי, זה בסדר.‬
‫את במיון. מצבך מצוין.‬
‫בדקתי מה עם הבנות, ג'קי איתן.‬
‫אני יכול להביא אותן לכאן.‬
‫לא.‬ ‫-לא? אוקיי.‬
‫את רוצה מים?‬
‫לא?‬
‫אף פעם אל תפחידי אותי שוב ככה, בבקשה.‬
‫אני רוצה ללכת.‬
‫אני יודע.‬
‫אני מבין.‬
‫לא ניתן להם לדעת.‬
‫איפה…‬
‫איפה האחות?‬
‫אל תדאגי, הלחץ האחרון שלך נראה טוב.‬
‫קצב הלב שלך מתחת ל-80 בשעה האחרונה.‬
‫ראיתי את בדיקות הדם שלך,‬ ‫והטרופונין שלך גבוה, אבל הוא בירידה.‬
‫אז את בסדר.‬
‫יש לך מזל. זה היה יכול להיות גרוע בהרבה.‬
‫אני רוצה ללכת הביתה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אוקיי.‬ ‫-היי! ראיתי שקצב הלב שלה קפץ.‬
‫את ערה?‬
‫כן…‬ ‫-תביאי לי טופס שחרור.‬
‫אני לא חושבת שזה רעיון טוב.‬ ‫היא צריכה להישאר כאן בלילה.‬
‫כן, זה בסדר.‬ ‫-אני רוצה לעזוב.‬
‫את בטוחה?‬
‫אני אסיע אותה הביתה,‬ ‫אוודא שדואגים לה. תודה.‬
‫אנחנו בסדר. תודה.‬
‫היי.‬
‫בבקשה, תפסיקי.‬
‫אוקיי.‬
‫תני לי את הזרוע שלך.‬
‫את בטוחה שאת לא רוצה שאיכנס?‬
‫אשמח לישון על הספה. אני יכול…‬
‫אני יכול לקחת את הבנות לבית הספר.‬ ‫-אני לא רוצה להפחיד אותן.‬
‫לא יקרה כלום, אני רק צריכה לישון.‬
‫את צודקת.‬
‫תודה, צ'ארלי.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אם תצטרכי משהו…‬
‫אני אתקשר אליך.‬
‫כן?‬
‫זה חודש, איימי.‬
‫אנחנו נצליח.‬
‫את קופאת. לכי.‬
‫אוקיי.‬
‫תתקשרי אליי.‬
‫זה חייב להיות סוד.‬
‫אלוהים.‬
‫אסור שאף אחד ידע.‬
‫הם יפטרו אותי.‬
‫מובן.‬
‫הוא עושה את זה בחדר האחסון…‬
‫עוד לפני שזה יוצא.‬
‫הוא מזריק את האינסולין לשקיות,‬
‫ומכיוון שהוא נכנס לזרם הדם לאט,‬
‫זה יכול לקחת שעות, או אפילו יום,‬ ‫עד שזה הורג מישהו.‬
‫אז הוא הורג אותם בלי לגעת בהם בכלל.‬
‫הוא יכול להכניס לשקיות האלה‬ ‫משהו חוץ מאינסולין?‬
‫כן, אי אפשר לזהות אף נוזל צלול.‬
‫דיגוקסין הוא נוזל צלול?‬
‫כן.‬
‫זה יכול להרוג מישהו?‬
‫האחות שנפגשת איתה תדבר איתנו, לדעתך?‬
‫לא.‬
‫היא תאבד את עבודתה.‬
‫את מוכנה להסתכל על מה שקיבלנו מפארקפילד?‬
‫איפה השאר?‬
‫זה הכול. זה כל מה שיש לנו.‬ ‫זה כל מה שהם נתנו לנו.‬
‫דוח ה-PYXIS הוא רק שני עמודים.‬
‫הם אמרו שהתיעוד נשמר רק ארבעה שבועות.‬
‫לא, זה מחשב.‬
‫הוא שומר את המידע כל עוד זה מותקן. זה…‬
‫אני אוציא את דוח ה-PYXIS של צ'ארלי‬ ‫מהמכונה במחלקה שלי.‬
‫ונשתמש בו כדי להוכיח‬
‫שהוא הוציא אינסולין ודיגוקסין כשאנה מתה.‬
‫כן, את מבינה,‬ ‫הבעיה היא שגופתה של אנה מרטינז נשרפה,‬
‫אז אין לנו נתיחה שלאחר המוות.‬
‫מה שאנחנו צריכים זו גופה.‬
‫- חפש: קאלן -‬
‫- מדפיס דוח -‬
‫- מטופל: ג'ק אייווינס‬ ‫דיגוקסין -‬
‫- מטופל: יו רופרטסון‬ ‫דיגוקסין -‬
‫- רבקה בראג‬ ‫אינסולין -‬
‫כמו שאתה יודע,‬ ‫קיבלנו רשות מבעלה של קלי אנדרסון‬
‫להוציא את הגופה שלה לבדיקה.‬
‫ולפי הנתיחה שלאחר המוות,‬ ‫שילוב של אינסולין ודיגוקסין‬
‫היה במערכת שלה והוביל למותה‬ ‫בשעות המוקדמות של ה-15 בחודש.‬
‫נכון. וב-14 בחודש, בשעה 20:47,‬
‫אפשר לראות שצ'ארלי‬ ‫הוציא אינסולין ודיגוקסין מה-PYXIS.‬
‫ואם מסתכלים על הדוח של קלי,‬
‫רמת הסוכר שלה צונחת ב-21:56,‬
‫וזאת ההשפעה של האינסולין.‬
‫ויש האטה בקצב הלב ב-22:15,‬
‫וזה הדיגוקסין.‬
‫אז הוא החזיק בשני כלי רצח.‬ ‫שעת המוות היא 3:57.‬
‫הכול שם.‬
‫רק שנייה. חכי.‬
‫ב-PYXIS כאן כתוב ביטולים, לא הוצאות.‬
‫טוב, זה פגם במערכת.‬
‫כשמבטלים ברגע האחרון,‬
‫המגירה נפתחת,‬ ‫אבל המערכת מדווחת על זה כביטול.‬
‫וקאלן יודע על זה?‬ ‫-כן, וראיתי אותו עושה את זה.‬
‫אינסולין, דיגוקסין, יש כאן מאות בקשות.‬
‫אוקיי, אבל לא לפי זה. זה גורם לזה להיראות‬ ‫כאילו הוא מעולם לא קיבל אותן.‬
‫אבל הוא כן קיבל.‬
‫ראית אותו עושה את זה?‬
‫חבר'ה, זה האקדח המעשן.‬
‫כן, אבל זה לא.‬
‫אלה רק ביטולים. אין שום דבר שמראה על זדון,‬
‫אין הוכחת אשמה. יש…‬ ‫-הוא עושה את זה מאז שהוא הגיע לפארקפילד.‬
‫תראו את כל הביטולים החוזרים האלה, בסדר?‬
‫תראו. לא מגיעה אחריהם בקשה נכונה.‬
‫הוא הכניס בקשות חוזרות‬ ‫לווקורוניום ודיגוקסין.‬
‫זאת אומרת, זה באמת…‬ ‫ממש ברור שזה לא בסדר. זה…‬
‫אולי. אולי בפארקפילד פשוט לא הבינו.‬
‫בחייכם, חבר'ה. לינדה גארן הייתה פעם אחות.‬
‫היא הבינה.‬
‫כן, היא יודעת, והיא לא עושה שום דבר.‬
‫האח קאלן, תודה שבאת ביום החופש שלך.‬
‫היי. את יכולה לקרוא לי צ'ארלי.‬
‫נתקלנו במשהו מטריד.‬
‫באיזה בית חולים הועסקת‬ ‫לפני שהתחלת לעבוד כאן?‬
‫בסנט אליזבת.‬
‫ומה היו תאריכי ההעסקה שלך שם?‬
‫אני לא בטוח. יש איזו בעיה עם סנט אליזבת?‬
‫כי כמה קולגות התנכלו לי שם.‬
‫אולי הם שוב עושים את זה.‬ ‫-מה שמטריד אותנו הם התאריכים‬
‫שרשמת בטופס ההעסקה שלך.‬ ‫אתה זוכר מה הם היו?‬
‫יוני 01' עד אוגוסט 03', אולי?‬
‫כן, זה מה שכתבת.‬ ‫-בסדר.‬
‫התאריכים האלה לא נכונים, מר קאלן.‬ ‫-אה.‬
‫בסנט אליזבת אישרו לנו שהועסקת שם ממאי,‬
‫אז אי ההתאמה הזאת בטופס ההעסקה שלך‬
‫לא משאירה לנו ברירה מלבד לשחרר אותך.‬
‫באופן מיידי.‬
‫רגע, אתם מפטרים אותי‬ ‫כי כתבתי תאריכים לא נכונים בטופס ההעסקה?‬
‫זה מופיע בחוזה.‬
‫טוב, אני מאמין שאני צריך לחתום על משהו.‬
‫זה הכול?‬
‫זה הכול.‬
‫תודה, מר קאלן.‬
‫קיבלתי עכשיו חדשות מפארקפילד.‬ ‫הם טיפלו בעניין של קאלן.‬
‫מה זה אומר?‬ ‫-הוא פוטר.‬
‫מה?‬ ‫-אז הם פשוט נותנים לו ללכת?‬
‫מה הם אמרו?‬
‫שהם פיטרו אותו‬ ‫כי הם מצאו אי התאמה כלשהי במסמכים שלו.‬
‫מה היה הלך הרוח שלו? הוא היה יציב?‬
‫רגע, אתם לא חושבים‬ ‫שזה עלול להפוך אותו למסוכן יותר, נכון?‬
‫לפחות הוא לא יכול להיות קרוב למטופלים.‬
‫הוא לא יכול לפגוע באף אחד.‬
‫הוא עבד בתשעה בתי חולים. תשעה.‬
‫מה אתה לא מבין?‬
‫כולם אומרים אותו דבר.‬ ‫הם מטייחים את אחריותם.‬
‫זה קורה שוב ושוב ושוב.‬
‫הוא ישיג עבודה בבית חולים אחר,‬
‫וכל זה ימשיך.‬
‫אתה נתת לזה לקרות.‬
‫אל תסתכל עליי. זה נכון.‬
‫ג'קי, חזרתי.‬ ‫-מאיה.‬
‫אלוהים!‬ ‫-מאיה, את יכולה פשוט להגיד את השורה שלך?‬
‫היי, בנות.‬
‫שכחתי אותה.‬
‫ואו.‬
‫מה?‬
‫אין לך את התסריט?‬
‫אין לי את התסריט.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אוקיי, איבדתי את זה.‬
‫מאיה, עשית את זה המון פעמים!‬
‫אוקיי, אלכס, תהיי נחמדה לאחותך.‬ ‫-מאיה תגיד את החלק של צ'ארלי.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫חזרות.‬
‫איפה ג'קי?‬
‫אמרתי לה שתלך הביתה,‬ ‫שנישאר רק אנחנו הלילה.‬
‫בישלנו.‬
‫נכון.‬ ‫-צ'ארלי בישל.‬
‫אני עזרתי.‬ ‫-לא נכון.‬
‫כן נכון!‬
‫לא נכון.‬ ‫-כן נכון!‬
‫כולנו בישלנו.‬
‫למה את מוזרה, אימא?‬
‫אני לא.‬
‫אנחנו מכינים משהו מיוחד.‬ ‫-זה מתכון של אימא שלו.‬
‫בואי.‬ ‫-טעים!‬
‫שבי, תירגעי.‬
‫תיהני מראש העיר של המדראם פולס.‬
‫אולי אימא שלכן תשחק את מופ הופסלי?‬
‫כן!‬ ‫-כן?‬
‫אלכס…‬
‫מאיה, בואי הנה, בבקשה.‬
‫למה?‬ ‫-כי אני מבקשת ממך. פשוט בואי.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫היי, לכי לאימא שלך.‬
‫בואי הנה.‬
‫בואי הנה מייד!‬
‫אבל למה? כיף לי!‬
‫לכו לחדר שלכן. קדימה.‬
‫למה היא כל כך כועסת?‬
‫לא יודעת.‬
‫אז אני מניח ששמעת.‬
‫כן.‬
‫היא אמרה למה?‬
‫פיטרו אותי כי כתבתי תאריכים לא נכונים‬ ‫בטופס ההעסקה שלי, מסתבר.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫זה היה יום מטורף.‬
‫אלה היו חודשיים מטורפים. האמת, זה…‬
‫את יודעת, אפילו לא הייתי אמור לעבוד כאן.‬
‫לקחתי את העבודה הזאת‬ ‫כי רציתי להיות קרוב לבנות שלי,‬
‫ואז כשאני מגיע לכאן,‬
‫היא אפילו לא נותנת לי לראות אותן.‬
‫ואז היא מתחילה להמציא‬ ‫את הסיפורים המשוגעים האלה על הרעלת הכלב,‬
‫ועכשיו זה, את יודעת…‬
‫אני חושב שהיקום שונא אותי, איימי.‬
‫באמת.‬
‫צ'ארלי.‬ ‫-בנקודה הזו.‬
‫אתה יודע שזה לא נכון.‬
‫אני ממש מצטערת שזה קרה לך.‬
‫לא, בבקשה. אני מצטער,‬ ‫כי אני יודע שיש לך עוד שלושה שבועות,‬
‫ולא אהיה שם כדי לעזור.‬
‫אבל אני יכול לעזור כאן.‬
‫אני יכול לשמור עליהן,‬ ‫אני יכול לוודא שתאכלי.‬
‫כל מה שתצטרכי.‬
‫באמת. כל דבר.‬
‫זה בסדר.‬
‫אמרתי לך שאלכס התפוצצה לפני כמה ימים?‬ ‫-לא.‬
‫כן. היא איבדה את זה.‬
‫היא בכתה וצעקה.‬
‫ממש קשה לה.‬
‫אני עובדת המון, אז…‬
‫אני ממש מצטער. את יודעת, זה הרבה.‬
‫אבל אני חושבת שמה שמאוד יעזור לי זה…‬
‫אם אוכל לבלות קצת זמן לבד איתן, אתה יודע?‬
‫רק אני והבנות.‬
‫ואני מרגישה רע מאוד לומר לך את זה,‬
‫כי אני יודעת שזה היה יום מהגיהינום בשבילך.‬
‫זאת אומרת, צ'ארלי, באמת,‬ ‫הייתה לך שנה מהגיהינום.‬
‫לא.‬
‫ו…‬
‫הלוואי שהייתי יכולה לעזור לך.‬
‫אני מרגישה חרא. אני ממש מצטערת.‬
‫לא, איימי, די. אני מבין.‬
‫בבקשה. אלה הבנות שלך. הן צריכות את זה.‬
‫כן.‬
‫ואת אימא טובה.‬
‫לא, תסתכלי עליי.‬
‫את אימא טובה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אני שמח שאני יכול לעזור.‬
‫תבטיחי לי שתאכלי.‬
‫זה מריח טוב.‬
‫זה מתכון של אימא שלי, את יודעת.‬
‫אוקיי.‬ ‫-את יודעת מה?‬
‫רק לשבת כאן, לדבר איתך,‬
‫להיות איתך…‬
‫זה גרם לי להבין שהכול יהיה בסדר.‬
‫יש לי אותך.‬
‫יש לי את מאיה ואת אלכס.‬ ‫יש לי את הבנות שלי.‬
‫זאת עבודה. אני יכול להשיג עבודה.‬
‫אתה יכול.‬
‫כן.‬
‫לילה טוב.‬
‫צ'ארלי, היי.‬
‫היי.‬
‫הייתי…‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן. אני…‬
‫אני מתנצלת שהייתי כל כך מוזרה אתמול.‬
‫אתמול בלילה. זה היה פשוט…‬
‫לא, די.‬ ‫-סליחה.‬
‫היה לך קצת זמן עם אלכס אחרי שהלכתי?‬ ‫-כן. תודה.‬
‫כן? יופי.‬
‫אני חושב… את יודעת,‬ ‫אני חושב ששתיכן הייתן צריכות את זה.‬
‫אני שמח שיכולתי לעזור.‬
‫אתה יודע, אני עומדת לצאת לעבודה, ו…‬
‫צ'ארלי…‬
‫ממש מפריע לי שלא תהיה שם.‬
‫אני יודע. גם אני מתגעגע אלייך.‬
‫את רוצה ללכת לפארק או משהו? עם הבנות?‬
‫- ארוחת צהריים -‬
‫איימי?‬
‫אולי ארוחת צהריים?‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ארוחת… ארוחת צהריים זה טוב. מתי מתאים לך?‬
‫תן לי לחשוב רגע.‬
‫יום שבת?‬
‫כן, שבת זה טוב.‬
‫אני צריכה ללכת לעבודה עכשיו, אז…‬
‫אני אמצא מקום ואשלח לך את הפרטים.‬ ‫-סמסי לי.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר, ביי.‬
‫תמסרי ד"ש לסנדרה.‬ ‫-אמסור.‬
‫אוקיי, ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫נתראה. ביי.‬
‫עבודה מעולה. אז את זוכרת על מה דיברנו?‬
‫נוכל לעצור אותו רק אם הוא יודה,‬ ‫אז צריך לגרום לו להתוודות.‬
‫פאק.‬
‫הדופק שלה ממש מהיר.‬
‫אוקיי, אני מקווה שאתם שומעים אותי.‬
‫בסדר.‬
‫אוי, פאק.‬
‫פאק.‬
‫הוא נכנס עכשיו.‬
‫היי!‬
‫היי.‬
‫שלום.‬
‫היי. מה נשמע?‬
‫טוב, אתה יודע.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬
‫אני אוהב את המקום הזה.‬
‫מה קורה?‬
‫תרצו לשתות משהו?‬
‫אני רוצה תה קר, בבקשה.‬ ‫-תה קר.‬
‫אני רוצה רק מים. תודה.‬
‫מה את חושבת?‬
‫אני מתחיל עבודה חדשה הלילה.‬ ‫אני מקווה שזה יעשה רושם טוב.‬
‫איפה?‬ ‫-באלמסוורת'.‬
‫אתה מתחיל באלמסוורת' הלילה?‬ ‫-כן, הלילה.‬
‫כל הציוד שלי במכונית,‬ ‫אני מוכן להתחלה חדשה.‬
‫זה… ואו, צ'ארלי.‬
‫מוכנים להזמין?‬
‫אני רוצה צ'יזבורגר.‬
‫גם אני.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז…‬ ‫-שני צ'יזבורגרים, בבקשה!‬
‫מה שלום הבנות?‬
‫תודה.‬ ‫-שלומן טוב מאוד.‬
‫מה שלום ראש העיר?‬
‫כן, היא מעולה.‬
‫מרגישה יותר טוב?‬
‫כן.‬
‫העבודה די נוראית בלעדיך. היינו כמו שותפים.‬
‫אני יודע.‬
‫החלק הכי גרוע‬ ‫הוא שכולם מלכלכים עליך כל הזמן.‬
‫ניחשתי שזה יקרה. כן.‬
‫זה מכעיס אותי,‬ ‫כי אתה לא שם כדי להגן על עצמך,‬
‫אז אני מנסה לחנך שם את כולם, וסנדרה…‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫היא חטפה ממני.‬
‫עכשיו הם ילכלכו עליי.‬
‫אני לא רוצה לדבר על פארקפילד. זה…‬
‫למה לא?‬
‫זה כי…‬
‫מה שהם אומרים נכון?‬
‫כי, אתה יודע…‬
‫לא היה אכפת לי אם עשית את הדברים האלה.‬
‫זאת אומרת, הייתי יכולה להבין.‬
‫אתה יכול להסביר…‬
‫לא סיפרתי לך שקיבלתי רשות לראות את הבנות.‬
‫יומיים, כל שבוע שני.‬
‫וחשבתי שאולי את ומאיה ואלכס‬ ‫ואני והבנות שלי‬
‫יכולים לצאת לטיול יום או משהו.‬
‫אני רוצה לדבר על פארקפילד.‬
‫אני רוצה לדבר על מה שעשית.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫אני מתחיל עבודה חדשה. אסור לי לאחר, אז…‬
‫אבל אתקשר בקרוב.‬
‫הוא הולך. הוא יוצא מפה עכשיו.‬
‫את בסדר?‬
‫איפה זה אלמסוורת'?‬ ‫איימי, איפה נמצא בית החולים אלמסוורת'?‬
‫במרחק 50 ק"מ מפה, בפנסילבניה.‬
‫אני אתקשר לאליס.‬
‫לחצתי עליו יותר מדי.‬
‫היית מעולה, איימי.‬
‫אנחנו בסדר. הם יאספו אותו.‬
‫בסדר.‬ ‫-יעצרו אותו.‬
‫נוכל להחזיק אותו במעצר רק 48 שעות.‬
‫…ולדבר עם האנשים,‬
‫ואני אוודא שיש לי משהו בראש ש…‬
‫תראה לי את הידיים.‬
‫פתח את הדלת.‬
‫לאט. פתח את הדלת.‬
‫אתה עצור. צא מהרכב, לאט.‬
‫שכב על הקרקע.‬
‫שים את היד הזאת מאחורי הגב.‬
‫שים את היד השנייה מאחורי הגב.‬ ‫תישאר במקום. אל תזוז.‬
‫אני סמל בילוש טים ברון,‬ ‫איתי נמצא הבלש דן בולדווין.‬
‫היום הוא יום שבת, 13 בדצמבר, 2003.‬
‫השעה היא 20:14.‬
‫אנחנו בחדר החקירות לפשעים חמורים‬ ‫עם צ'ארלס קאלן.‬
‫מר קאלן, לפרוטוקול,‬ ‫תוכל לציין את שמך המלא?‬
‫צ'ארלס קאלן.‬
‫תוכל לאיית את זה, בבקשה?‬
‫צ'-א'-ר'-ל'-ס' ק'-א'-ל'-ן'.‬
‫זה בסדר אם נקרא לך צ'ארלי?‬
‫כן.‬
‫אוקיי.‬
‫אוקיי, צ'ארלי.‬
‫יש משהו שאתה רוצה לספר לנו, צ'ארלי?‬
‫זאת אומרת… אני לא חושב. לא.‬
‫כמה שקיות עירוי זיהמת‬ ‫בבית החולים פארקפילד ממוריאל?‬
‫ידוע לנו שהרגת את קלי אנדרסון.‬
‫ידוע לנו שהרגת את אנה מרטינז,‬ ‫וגם שיש אחרים.‬
‫אנחנו רק רוצים לדבר איתך על זה, צ'ארלי.‬
‫אני לא יכול. אסור לי לדבר על מטופלים‬ ‫בלי עורכי הדין של בית החולים.‬
‫אתה כבר לא עובד שם.‬
‫אתה יכול להגיד מה שתרצה.‬ ‫-כן, אתה חופשי לדבר כאן.‬
‫אני לא יכול, אז…‬
‫למה הרגת אותם?‬
‫אלה היו רק נשים, צ'ארלי?‬
‫הן הזכירו לך את אשתך לשעבר, אולי?‬
‫את זה הייתי יכול להבין.‬
‫או את אימא שלך?‬
‫אני לא יכול.‬
‫אתה יודע, הקטע עם שקית תמיסת המלח.‬
‫זה היה חכם למדי.‬
‫זה היה חכם מאוד, צ'ארלי.‬
‫אף פעם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫איך חשבת על זה?‬
‫כמה הרגת, צ'ארלי?‬
‫עשר? אחת עשרה?‬
‫צ'ארלי, תישאר איתי כאן, אוקיי?‬
‫תחזור, צ'ארלי.‬
‫רק ננהל את השיחה הזאת.‬ ‫אני יודע שאתה מסוגל.‬
‫אני לא יכול…‬
‫צ'ארלי, אתה יכול להסתכל עליי, בבקשה?‬
‫אני לא יכול.‬ ‫-קדימה, צ'ארלי.‬
‫אתה יכול. אתה חייב לעשות את זה.‬ ‫אני יודע שאתה יכול.‬
‫היי…‬
‫אני לא יכול.‬
‫צ'ארלי.‬
‫אני לא יכול.‬ ‫-צ'ארלי, אתה יכול.‬
‫אני לא יכול.‬
‫צ'ארלי!‬
‫בסדר.‬
‫ראינו את הסרנר שלך.‬
‫ראינו את ה-PYXIS שלך, את הבקשות שלך,‬ ‫את הביטולים. אנחנו יודעים הכול.‬
‫אנחנו יודעים שהרעלת את השקיות בחדר האחסון,‬ ‫ודאגת שהאחיות האחרות יתלו אותן.‬
‫אתה יודע מה?‬ ‫אני לא חושב שבחרת את קלי, נכון?‬
‫נכון?‬
‫אתה יודע מה תהיתי, צ'ארלי?‬
‫עכשיו, אני לא יכול לשפוט. צ'ארלי, תקשיב.‬
‫אני לא יכול.‬ ‫-היי.‬
‫אתה יכול, צ'ארלי. כן, אתה יכול.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫אני לא יכול.‬
‫היי.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫היי, מספיק עם החרא הזה!‬ ‫מספיק עם החרא הזה, צ'ארלי!‬
‫אני לא יכול!‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה קרה?‬
‫לא נצליח.‬
‫הוא לא יישבר. הוא לא יודה.‬
‫נצטרך לשחרר אותו מחר בבוקר.‬
‫אני מצטער.‬
‫את בטוחה שאת מוכנה לזה?‬
‫כן.‬
‫תזכרי, אסור לך לגעת בו.‬
‫אסור לך אפילו להתקרב אליו.‬
‫הוא היה חבר שלי.‬
‫אני רק צריכה לראות אותו.‬
‫היי, צ'ארלי.‬
‫אתה יכול לשחרר אותו מהאזיקים, בבקשה?‬
‫בבקשה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫לכי מפה, איימי.‬
‫קר לך?‬
‫תראה, אתה קופא.‬ ‫הנה, רק אשים לך את זה על הכתפיים.‬
‫הנה.‬
‫הייתי ממש זקוקה לך בחודשים האלה, אתה יודע?‬
‫ואז כל זה.‬
‫זה גרם לי…‬
‫לשכוח מי היית בשבילי.‬
‫לשכוח מה עשית בשבילי, ו…‬
‫שכחתי את הטוב שלך.‬
‫אף פעם לא אבין.‬
‫לא אבין איך אתה, איש כל כך אדיב ונדיב,‬
‫איך יכולת לפגוע באנשים.‬
‫ואני כל כך מצטערת,‬
‫ששיקרתי לך ו…‬
‫הלכתי מאחורי הגב שלך.‬
‫זה בטח גורם לך להרגיש אפילו יותר לבד.‬
‫היי.‬
‫את יודעת, אף פעם לא…‬ ‫תמיד רק רציתי לעזור לך.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני יודעת את זה.‬
‫ואני עדיין צריכה אותך.‬
‫מה את צריכה שאעשה?‬
‫שתספר את האמת.‬
‫פשוט עשיתי את זה.‬
‫אני מצטערת, אני… צריכה יותר מזה.‬
‫מה את רוצה שאספר לך?‬
‫שמות.‬
‫אני לא זוכר את כל השמות.‬
‫תספר לי רק מה שאתה זוכר.‬
‫דאגלס סטיבנסון.‬
‫אנה מרטינז.‬
‫קלי אנדרסון.‬
‫והיה…‬
‫אני לא זוכר את השם שלו. הוא היה צעיר יותר.‬
‫ג'ק אייווינס?‬ ‫-כן, ג'ק.‬
‫ג'ק, כן.‬
‫והיה…‬
‫היה מישהו בבית החולים הקודם שלי.‬
‫היה לו שם גרמני, אני לא מצליח…‬
‫למה?‬
‫הם לא עצרו אותי.‬
‫כדי להימנע מגזר דין מוות,‬
‫צ'ארלס קאלן הודה ברצח של 29 אנשים.‬
‫ההערכה היא‬ ‫שמספר הקורבנות האמיתי הוא כ-400.‬
‫הוא מעולם לא הסביר למה עשה זאת.‬
‫צ'ארלי קאלן מרצה 18 מאסרי עולם רצופים‬ ‫בכלא מדינת ניו ג'רזי,‬
‫ולא יהיה זכאי לקבל חנינה עד שנת 2403.‬
‫קאלן היה אח במשך 16 שנים.‬
‫ברוב בתי החולים בהם הוא עבד עלה חשד לגביו.‬ ‫באף אחד מהם לא עצרו אותו.‬
‫מעולם לא נפתחו הליכים פליליים‬
‫נגד אף אחד מבתי החולים.‬
‫אנחנו צריכות לקום. יש בית ספר היום.‬
‫היום לא.‬
‫היום אפשר להישאר במיטה.‬
‫איימי עברה את ניתוח הלב שהיא הייתה צריכה,‬
‫והיא גרה בפלורידה עם בנותיה ונכדיה.‬
‫היא עדיין אחות טובה.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬