Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERT PÅ EN SANN HISTORIE
ST. ALOYSIUS SYKEHUS PENNSYLVANIA, 1996
Kan jeg få hjelp her?
Kode Blå. Seksjon 12.
-Kode Blå. Seksjon 12. -Jeg trenger hjelp!
Hva skjer?
Jeg kom inn, han fikk anfall og så hjertestans.
-Jeg henter bagen. -Hva skjer, Charlie?
NETFLIX PRESENTERER
Han hadde anfall og fikk hjertestans.
-Vi bytter kompressorer. -Ok.
Om tre, to, én…
Bra bytte.
Pust, to, tre, fire…
Hva skjer her?
Jeg hørte alarmen fra gangen. Jeg så at han fikk anfall.
-Jeg stilnet ventilen. Han fikk asystoli. -Begynn kompresjoner.
Vognen bak deg.
Ikke adrenalin ennå. Ett minutt med kompresjoner.
Vi starter med adrenalin, stopp om et minutt og sjekk pulsen.
Oppfattet.
Pust.
Raske kompresjoner.
-…tolv, 13, 14, 15. -Pust.
Pust, to, to, tre.
-Pust. -…fem, seks, sju, åtte, ni, ti, elleve…
Pause for pulssjekk.
…fjorten, 15. Ingen puls.
-Er det en støtbar rytme? -Ja.
-Vi tar 150 joule. -Lader.
-Pust. -Ti, elleve, tolv, 13, 14, 15.
-Raske kompresjoner. -Kom igjen.
…fem, seks, sju, åtte, ni, ti, elleve.
-Stå tilbake for støtet. -Alt klart.
Tilbake på brystet. Vi tar en ny runde med adrenalin.
Litt dypere med kompresjonene.
Pust.
-Pust. -Vent.
Raske kompresjoner.
Snakk til meg.
-Raske kompresjoner. -Pust.
-…tretten, 14, 15.
-Pust. -Kan jeg få adrenalin?
…fire, fem, seks, sju…
-Og ladning. -…ti, elleve, tolv, tretten.
-Greit. Hold unna. -Alt klart.
-Alt klart.
Klar. Tilbake.
-Tre, to, én… -Pust.
Raskere med kompresjonene.
Pust.
…fjorten, 15…
Pust.
-Pust. -Klar.
Prøv igjen.
Tilbake.
Pust.
-Jeg får ingenting. -Pust.
…ti, elleve, tolv, 13, 14, 15.
-Faen. -…tre, fire, fem…
Kompresjoner.
…ti, elleve, tolv, tretten…
Greit. Han har fått nok.
Skriv ned dødstidspunktet, så ringer vi kona hans.
BASERT PÅ BOKA "THE GOOD NURSE" AV CHARLES GRAEBER
PARKFIELD MEMORIAL SYKEHUS NEW JERSEY, 2003
Nesten ferdig.
-Hvor lenge har dere vært gift? -Tre år.
Jøss. Et par nygifte.
Jeg elsker deg så høyt.
Greit. Jeg er ferdig.
Greit.
Kan vi få litt vann til henne?
Hun får ikke noe før i morgen. Hun kan kveles. Men her.
Nå vil hun føle seg bedre.
-Jeg må dra, men jeg kommer tilbake. -Du kan ikke gå.
-Du kan reglene. -Nei.
Jeg får ikke bli.
Denne stolen kan lenes tilbake. Vil du ha et teppe og en pute?
Ja. Takk.
Ok, jeg sier ingenting.
-Jeg er straks tilbake. -Takk.
Jeg vet ikke hvorfor trykket er lavt.
De vet ikke, men vil ha flere prøver før midnatt.
-Hva med Holly? -Holly er stabil, men de trenger…
Amy. Jeg vil snakke med deg om 310.
Jøsses.
Lot du en slektning sove over?
En gammel mann. Han var utslitt, klokka var ett.
Vi har ikke ansatte til å drive hotell.
Vi må rasjonere kaffefiltre. Hver krone er som en fange.
Jeg måtte trygle Linda Garran om ekstra ansatte.
Ja.
Men jeg fikk litt hjelp til nattskiftet, ok?
En ny fyr, masse erfaring, gode anbefalinger.
Flott.
Vær så god.
Det er Viv.
Hei, Holly, det er Amy.
Greit. Jeg skal bare snu deg litt. Jeg legger ned armen.
Jeg møtte søsteren din i begynnelsen av skiftet.
Hun er så søt. Hadde dere det fint sammen?
Jeg kan ikke tro at hun har tvillinger.
Jeg vet ikke hvordan…
…hun gjør det.
Ok.
Én, to, tre.
Hvordan var kyllingen? Ristet du posen?
Ja, jeg gjorde alt Julia Child sa.
Fantastisk.
Jeg tror du skylder meg for sist fredag.
-Men det kan vente. -Å nei! Beklager.
-Nei, det er greit. -Jeg er en idiot.
-Ok, 20, 40… -Du trenger ikke gjøre dette.
-Jeg trenger ikke alt. -Sju… Nei. Åtte, ni…
Her, ta det. Det er 50. Beklager det.
-Takk. Jeg beklager også. -Det er ditt.
Kom igjen, Bamse. Vi skal på skolen.
Jeg tror vi har snakket om at Bamse ikke går på skolen.
-Takk, mamma. -Kom hit, Sekken.
Jeg er klar.
-Ha det, mamma. -Ha det. Glad i dere.
-Du trenger melk, forresten. -Ok. Jeg ordner det.
-Vi ses senere. -Takk.
Dra på skolen, jenter.
Det er ikke nyheten vi håpet på.
Hvor ille er det?
Hvis du fortsetter slik, risikerer du et alvorlig hjerteinfarkt,
som kan være dødelig.
Du sa at vi hadde muligheter.
Det var før vi fikk disse resultatene.
Nå handler det om å holde hjertet i gang lenge nok.
-For hva da? -For å få deg på transplantasjonslisten.
Og du må slutte å jobbe. Ta medisinsk permisjon.
Jeg trenger helseforsikring.
Jeg får ikke betalt permisjon før etter et år.
-Du har barn, ikke sant? -Ja.
Du har høy risiko for slag. Gjør dem oppmerksomme på symptomene.
De tidlige tegnene er åndenød, trykk i brystet, svakhet eller svimmelhet.
Du må si fra i tilfelle noe skjer hjemme.
-Hei. Loughren. -Ja.
Jeg sjekker ut.
Ok.
-Så du er ikke dekket? -Nei.
Med testen og konsultasjonen blir det 980 dollar.
-Kan jeg dele det i to? -Greit.
Maria, skru opp lyden. Se på TV.
…D-vitamin. Takk.
Hei.
-Er du han nye? -Ja, Charlie.
Hei, Charlie. Amy.
-Hei, Amy. -Hyggelig å treffe deg.
-Velkommen. -Takk.
-Har noen gitt deg omvisningen? -Nei, ikke ennå.
Jeg har pasientene mine, men… Ok, jeg viser deg rundt.
Alle kan bruke datamaskinen.
Det er en kode til badet med den svært originale koden 4321.
Uløselig.
Har du jobbet med PYXIS?
Ja, men jeg tror vi hadde 97-modellen.
Ok, jeg skal vise deg.
Skriv inn ID-nummeret ditt.
SIKKERHETSKODE
Og så koden din.
Skriv inn det du trenger.
Og hvor mye.
FUROSEMID 20 MG
Ta den ut. Én, to, tre, fire, fem. Lukk skuffen.
-Skjønner du? -Ja.
De sa du hadde mye erfaring. Hvor jobbet du før?
Jeg har vært overalt.
-Florians, Vance, Shawlands, St. Aloysius. -Jeg jobbet med ei på Shawlands.
-Ja? -Lori.
-Lucas? -Ja.
Ja, vi jobbet mye sammen. Hun er en fantastisk sykepleier.
Lenge siden jeg har snakket med henne. Kalles hun enda "Lommeraketten"?
Nei. Herregud. Det er morsomt.
Jeg ringer henne og spør om det.
Ikke gjør det. Ikke si at jeg sa det.
Hvem ga de deg i kveld?
Hvem ga de meg?
Jeg har 311, Stevens. 310, Martínez.
Kjenner du fornavnene? Dere setter dem ikke på dørene her.
Du er som meg. Fornavn er bedre.
-Vi begynner med Ana. -Ana.
Hun fikk en uønsket reaksjon på amoksicillin.
Det var ektemannens resept,
så forsikringen vil knuse dem hvis vi gir dem en sjanse.
-Hvordan er huden? -Den faller av.
Så bare klare?
Første slurk i kveld. Jeg skal presentere deg.
Vann senere.
Hei, turtelduer.
-Se hva jeg har. -Hei.
Vær så god.
Er det det beste du har smakt?
Ja.
Sånn.
Vet du hva? Vi begynner sakte.
-Jeg vil presentere deg for Charlie. -Hei.
Han er sykepleieren din i kveld, men jeg er her hvis du trenger meg.
Ok?
-Hvordan går det, Sam? -Si fra når du har fått nok.
-Svir det? Ok. -Jeg sjekker om en stund.
Vi tar en pause.
Jeg hørte at du har hatt noen tøffe dager.
Trykk på knappen om dere trenger noe.
Jeg kommer når som helst. Jeg er Amy i kveld.
-Hei. -Hei.
Jeg er ferdig, så jeg tenkte å gå til kantina.
-Vil du ha noe? -Kantina stenger klokka 23.
-Jeg burde sagt det. -Det går bra. Jeg er ikke sulten.
-Beklager. -Nei. Jeg sjekker automatene.
Vet du hva? Liker du egg?
Jeg har en stor, tvilsom eggesalat som jeg helst vil dele.
-Sikkerhet i antall. -Det går bra.
Nei. Jeg tar den med til resepsjonen etterpå.
-Er du sikker? -Ja.
Takk.
Jeg liker krutongene.
-Mener du de fuktige kjeksene? -Er det det de er?
Det er salatens delikatesse. Eldstedatteren min lagde den.
Vi er en rekke kvinner som ikke kan lage mat.
-Lager mannen din mat? -Nei, det er bare meg og jentene.
Jeg har to jenter.
Fire og sju.
Mine er fem og ni.
-Jaså? -Ja.
Men jeg bor ikke med mine lenger. Moren flyttet seks timer unna, så…
Det er derfor jeg er her.
Jeg synes denne er flott.
Ok.
-Ja. -307.
Steven. Jeg har omtrent ett minutt før han tisser.
Jeg tar det.
Er du sikker? Takk.
Hei, Steven. Jeg er Charlie. Jeg er redd Amy er opptatt nå, så…
Kan jeg hjelpe? Et lite problem?
Charlie, hva gjør du?
Ja, det kan du!
-Hør her. -Og så? Du liker henne ikke.
-Jo, hun er vennen min, Jackie! -Ingen merker det.
Alle vil merke det.
Nei. Kom igjen. Seriøst.
Jo, det vil de!
-Hvorfor må jeg bruke disse? -Hei.
-De er dritt! -Hva?
-Hva skjer her? -Du ødela skoene mine!
Jeg prøvde å hjelpe deg.
-Kan du sitte med Maya? -Nei, det gjorde du ikke.
-Hun er i… -Det går bra.
Hvorfor kjefter du?
-Hun limte på bunnen. -Det er ikke så farlig.
-Jeg skraper det av. Det er lett å få av. -Du ba om det.
-Det er på begge skoene. -Det skrapes av.
-Jeg bare… -Nei.
Ro deg ned. Det er ikke verdens ende.
Nei.
-Vent. Hør her. Jeg vet det. -Slutt…
Jeg vet du ikke har det samme som vennene dine, men…
Jeg får ingenting!
-Jeg får ikke engang deg. -Unnskyld…
Faen.
Amy?
Hva skjer? Går det bra?
Det går bra.
Jeg sitter her til du føler deg bedre.
Pust med meg.
Fortsett å puste.
Det går bra.
Kardiomyopati.
Blodsår på hjertet mitt.
Ok. Så hvorfor jobber du?
Jeg har ikke helseforsikring.
Hva med her?
-Snakket du med en kardiolog? -Nei, vær så snill.
Ok.
Ikke si det.
-Jeg får sparken. -Ok.
Jeg skal ikke si det til noen.
-Ok. -Ja.
Hvor lenge trenger du å jobbe før du får forsikring?
Fire måneder.
Ok.
Jeg kan hjelpe deg.
Kom igjen.
Du klarer fire måneder.
Det går bra.
Ja?
-Fryser du? -Ja.
Her.
-Det er noe galt med døra. -Det er denne.
Takk.
-Det blir ei lang natt. -Apropos energi, hvordan var parken?
Hun avlyste.
-Så synd. -Flyttet det til neste uke.
Ringte da jeg skulle hente jentene.
Ja.
-Jeg forventet det, for å være ærlig. -Et øyeblikk.
Hva skjer? Hvor er Sonya?
Hva har vi?
Hun hadde en familieting, så jeg skulle gjøre overleveringen.
-310… -Ja.
…gikk bort før skiftet.
-Ana? -Ja. Mrs. Martínez.
Ikke spør. Jeg vet ikke hva som skjedde. Mannen ble ringt. Han er på vei.
309. Han ble dårlig ved middagstider…
Ana døde.
Bør være våken rundt åtte. Luftveisproblemer. De satte inn slanger.
Hvordan kunne de forlate henne slik?
Min mor døde på sykehus da jeg var liten.
Da jeg kom for å se henne…
Først mistet de liket……
-Nei. -Vanvittig. Bare i et par timer.
Og da de fant henne, var det sånn.
Hun var halvt avdekket, naken. Fullstendig kaos.
Det var det jeg husket. Det var sånn jeg tenkte på henne.
Å, Charlie.
Så for meg er dette den viktige delen.
Ja.
Å finne litt verdighet.
Mr. Martínez er der ute.
Han vil gjerne snakke med deg, Amy.
Gå.
-Går det bra? -Ja.
Så gi meg historien igjen.
SJU UKER SENERE
Ana Martinez' mystiske dødsfall.
Innlagt etter en uønsket reaksjon på amoksicillin.
Reagerte på antibiotika. Hva mer?
De er ikke sikre.
-Vet de ikke hva hun døde av? -Nei.
-Hvor gammel var hun? -Syttisju.
Syttisju.
Så hvorfor er vi her?
Møterommet er her.
Etterforskere, Braun, Baldwin, velkommen. Jeg er Linda Garran, risikosjef.
Dette er Duncan Beattie, advokat. Styret vårt.
Dere kjenner kanskje Malcolm Burrel fra byrådet.
Jeg er stor tilhenger av politiet og statsadvokaten.
Hyggelig å møte dere.
Vi vet ikke mye. Bare at det har skjedd et dødsfall.
En uforklarlig hendelse der pasienten gikk bort.
Hvordan uforklarlig?
Det er legenes oppfatning
at dette var en uvanlig bivirkning på medisiner.
Men vi fant ingenting som tyder på at dette var bevisst.
Hvorfor ringe oss?
Vi visste ikke at det var en politisak, men helsedepartementet avgjør det,
og her er vi.
Hva er medisinene?
Alle er oppført.
Takk.
Det er et komplisert dokument.
Jeg tar sjansen.
Bla til tredje side,
du kan se vinduet der pasienten hadde uvanlige labresultater
og livstruende symptomer.
Hvor er Mrs. Martínez' lik?
Gitt til familien.
Har de startet et søksmål?
Vi tror ikke at familien er klar over
de uvanlige omstendighetene rundt pasient 1s bortgang.
Er det ikke noe dere burde ha fortalt dem?
Det var en situasjon under utvikling.
Parkfield søkte med rette advokat så alt blir gjort riktig.
Men Mrs. Martínez' lik er hvor? Hvordan får vi det?
Familien skal ha kremert henne.
Når døde hun?
For sju uker siden.
Vi gjennomførte en intern etterforskning.
Derav forsinkelsen.
Ok.
Selvsagt må vi intervjue alle ansatte som jobber på avdelingen.
Gjør vei. Jeg er en viktig person i byen.
Jeg er faktisk den viktigste personen i byen,
om ikke den viktigste personen vest for Pecos.
-"Hvor enn det er." -Jeg er ordfører i Humdrum Falls.
"Hva gjør du?"
"Gjør"? Jeg gjør ingenting. Jeg er ordfører.
Ok.
"Du må gjøre noe nå.
Dette er kanskje bare en avkrok uten kroker,
-men den er invadert av romvesener." -Jeg må lese boka Hvordan bli ordfører.
Én. Du får bruke et fint kjede.
To. Du blir kjørt rundt i en stor bil av din egen sjåfør.
Tre…
Du spiser. Det er…
"Tre. Du får spise og drikke gratis."
-Jeg får aldri til dette. -Ikke bli frustrert.
Det er flott, Alex.
Nei. Og læreren sa at jeg skulle gå med dress og ha bart.
Kle meg som en mann fordi jeg er ordfører. Han sa jenteordførere er rart.
Damer kan være ordførere.
Jeg sa det, men…
Det handler om romvesener, og kvinnelig ordfører er rart?
Pokker ta den fyren.
-Jeg er her! -Hei!
-Jackie! -Nei! Du kan ikke dra ennå.
Beklager.
-Kom. Gjett hva jeg har. -Kom.
-Hva har jeg? -Godteri?
Ok, ta hendene mine.
Gjenta etter meg.
-Jeg er ordfører i Humdrum Falls. -Jeg er ordfører i Humdrum Falls.
Du får det til.
Fløte og to sukkerbiter.
Har de sendt etterforskningen?
Ikke ennå. De sier de trenger mer tid til å samle alle de relevante filene.
-Var ikke sju uker nok? -Man skulle tro det.
Skal jeg gå gjennom staben?
Jeg har gjort det.
En sykepleier hadde en straffesak mot seg i Pennsylvania.
En sykepleier?
Ja, en mannlig sykepleier. Charles Cullen.
Å ja. Når da?
For åtte år siden.
-Hvilket distrikt i Pennsylvania? -Palmer.
-Palmer-politiet. -Hallo, frue.
Jeg er betjent Braun fra drapsavdelingen i New Jersey.
Jeg trenger info om en fyr dere tok i 1995.
Han du finne frem saken for meg?
-Har du et navn? -Det er Charles Cullen.
-Det er en Post-it-lapp på filen. -Det er en Post-it-lapp.
Hun vet ikke om den skal være der. Stav det, takk.
Det står "digoksin".
Digoksin? Hva er det? En medisin eller noe?
Har du noe mer på ham?
Tatt for innbrudd og…
Tatt for innbrudd og trakassering i 1995.
Kuttet opp dekkene til en kollega etter et brudd.
Siktelsen ble henlagt.
-Siktelsen ble henlagt? -Ja, alle anklager.
Ja.
Ok, tusen takk.
-Ja. -Ha det.
Noe er galt.
Parkfield ventet i nesten to måneder. Intern etterforskning som ikke deles.
Dyre advokater.
Ok.
Vel…
Hvorfor kan de ville dekke over et dødsfall?
Hva er motivene?
Det er forretninger. Penger er alltid den beste motivasjonen.
Hallo? Dere kan fortsette å spise. Vi tar ikke for mye tid.
Vi vil bare gjøre dere oppmerksomme på en hendelse sykehuset undersøker.
Vi vil forsikre dere om at styret og jeg
håndterer hendelsen og alt som er knyttet til den.
Men vi tenkte det var best å samle dere.
Fortelle alle at politiet også er involvert.
Hva handler det om?
Det har vært et problem med en pasients dødsfall.
Var dødsfallet mistenkelig? Hvis politiet etterforsker…
Vi etterforsker med hjelp fra det lokale politiet.
-Vet du hvilken pasient? -Nei.
Men fordi det etterforskes utenfra,
vil Mr. Beattie, vår advokat her, også si noe.
Takk.
Ja, jeg vil bare si at jeg skal diskutere med hver av dere,
men jeg vil bare si til alle
at i slike tider må pasientkonfidensialitet prioriteres.
Kontraktene deres er presise med tanke på dette.
Alle som snakker til politiet uten en representant for sykehuset,
bryter kontrakten.
Mr. Beattie og jeg er her for dere.
Vi vil være til stede i alle intervjuer fordi vi vil det beste for dere.
Dere har full tilgang, men hun må være i rommet.
Nei, hun kan ikke være der.
Hun er risikosjef. Det er jobben hennes.
Hvem snakker om sjefen er der?
Vi vet ikke hva som skjedde. Vi har ikke et lik engang.
Den eneste betingelsen de har, er at hun er i rommet,
og ikke snakk spesifikt om medisiner.
Jeg forstår at de ber om det, men hvorfor lot du dem?
Du skal være aktor.
Så vidt jeg kan se, samarbeider de med etterforskningen.
Er dette samarbeid?
De fortalte meg om det.
De samler dokumentene nå. De sender det fortest mulig.
Så la meg spørre.
Hvorfor hadde Parkfield en intern etterforskning,
en sju uker lang intern etterforskning, før de tilkalte oss som ingenting?
Aktsomhetsvurdering.
Jeg stenger den. Hun er i rommet.
Ferdig.
Hei, Amy.
Hei.
Sykepleier Loughren.
-Dette er betjent Braun og Baldwin. -Står til?
-Hva handler dette om? -Noen uformelle spørsmål.
Betjentene snakker med en rekke ansatte på avdelingen.
Ok.
Husker du Ana Martínez?
Ja, Ana var pasienten min.
Husker du om det skjedde noe rart med henne?
Rart?
Vel, hun døde.
Ja, og det var veldig trist. Det var brått.
-Brått? -Pasienter dør på intensivavdelingen, men…
Vi forventet det ikke.
Jeg mener ikke å forstyrre. Kan jeg snakke med deg?
Unnskyld meg. Jeg er straks tilbake.
Dette bør være viktig. Jeg ville ikke avbrytes.
Ser du noen avvik der?
Nei.
Vent. Blodsukkeret.
Det er…
Ja, blodsukkeret er feil. Det er ikke noe C-peptid.
-Det er rart. -Hva betyr det?
At insulinet i systemet ikke ble laget i kroppen hennes.
Noen ga det til henne.
Sier du at hun fikk insulin?
Det står ikke på listen, og hun er ikke diabetiker,
så insulin ville vært en dobbel medisineringsfeil,
som er veldig sjeldent, så…
Er det sjeldent?
Ja.
-Ville det ha drept henne? -Ja.
Beklager.
Hvor var vi?
Skal vi se. Kan du fortelle oss noe om kollegene dine?
Er det greit om hun svarer på spørsmål om en kollega?
-Selvsagt. -Bra.
Vi forstår at du jobber med Charlie Cullen.
-Ja. -Kan han ha vært med på dette?
Du trekker forhastede konklusjoner.
Charlie var ikke der.
Ana døde på dagskiftet. Charlie og jeg jobber natt.
Vi har ingen grunn til å mistenke at det var noe annet enn en ulykke.
Takk, Amy.
Jeg kjenner Charlie godt.
Vi jobber hvert skift sammen, og han er en god sykepleier.
-Han ville ikke gjort en slik feil. -Takk, Amy.
-Hvor er den interne etterforskningen? -Vi går gjennom den.
Vi trenger ikke at du går gjennom den. Vi tar den som den er.
Teamet sender eskene i morgen.
Men jeg håper dere forstår at det har vært sju tøffe uker.
Åtte.
Det har gått åtte uker.
OVERTRYKK
Jack Ivins. 19. juli 1988.
Hvilte etter galleblæreoperasjon på torsdag. Det var ingen komplikasjoner.
Den er inne.
Gjør deg klar til et støt til, 150 joule.
-Alle er klare. -Jeg er klar.
-Oksygen er klart. -Gi støtet.
Brystkompresjoner.
Én, to, tre, fire, fem, seks…
Kompresjoner.
…ni, ti, elleve, tolv, tretten…
Stans kompresjonene. Sjekk rytmen.
-Jeg har ingenting. -Fortsett med kompresjoner.
Start et milligram adrenalin.
…seks, sju, åtte, ni, ti…
Et nytt støt, 200 joule.
Adrenalin klart.
Fortsett å puste.
-Tjue. -Fortsett kompresjonene.
Snakk til meg.
Er det adrenalinet klart?
Bytt om, fem, fire, tre, to…
Trettifem.
Stå tilbake.
Oksygen er klart.
Jeg går inn. Lav puls.
Pokker, ikke noe press.
…fire, fem, seks, sju, åtte, ni, ti,
elleve, tolv, 13, 14, 15.
Faen.
Tjuefem. Nå!
Kom igjen!
SIKKERHETSKODE
FJERN: 1 TABLETT GODTA AVBRYT
Ta disse.
Du får sparken.
Det er en feil i PYXIS.
Hvis du avlyser en forespørsel sent nok, åpner den likevel.
Det er å stjele medisiner, Charlie.
Slutt. Ikke vær redd. Jeg skal hjelpe deg gjennom dette.
Hei. Hva sa han?
Jeg tror han har rett. Jeg tror du må si det til Alex
i tilfelle noe skjer, og jeg ikke er der.
De har ingen andre enn meg. Jeg kan ikke forlate dem.
Nei, du forlater dem ikke, Amy. Det skjer ikke. Hva er det? To måneder?
Jeg hjelper deg. Du skal opereres og være med jentene.
Det er sånn det blir.
Ok?
Men du bør si det til Alex.
Jeg vet det høres skummelt ut, men det er ikke det.
Alle hjerter har kamre.
-Det er tomme rom. -Ja.
To små rom som ballonger som fylles med blod.
-De flytter blodet rundt i kroppen. -Ja.
Og mine, de er bare
for store, og de ble litt tynne.
Men jeg klarer meg. Jeg har medisiner.
Jeg har leger som tar vare på meg, og jeg kommer til å føle meg vanlig snart.
Men moren din trenger hjelp, Alex.
Hvis hun faller eller begynner å snakke rart,
eller du sliter med å vekke henne,
så setter du Maya foran TV-en, ringer nødnummeret, så ringer du meg.
Ja, men det skjer ikke.
Alt blir bra. Jeg klarer meg.
Kan jeg se på TV?
Ok.
Men jeg er her om du vil…
Charles Cullen med C.
C-U-L-L-E-N.
Vent mens jeg finner filen hans.
Flott, takk.
-Jeg må sjekke noe med sjefen min. Greit.
Hallo?
Hallo. Etterforsker Braun her. Hvem snakker jeg med?
Mark Rossi. Advokat for St. Aloysius sykehusgruppe.
Mr. Rossi, hei. Jeg håper du kan hjelpe meg.
Jeg leter etter informasjon om en tidligere ansatt
fra 1996, Charles Cullen.
Våre ansattes data er strengt konfidensielt.
Jeg vil bekrefte ansettelsesdato, ikke mye mer enn det.
Vi vil gjerne gi all relevant informasjon så snart vi ser stevningen din.
Ok, tusen takk.
-Takk. Dette er en jævla spøk.
Når de hører navnet hans, vil ingen si noe.
Etterforsker Baldwin?
-Ja. -Det er fra Parkfield sykehus.
-Det er den interne etterforskningen. -Du må bare signere her.
-Trenger du hjelp med eskene? -Dette er alt.
Ha en fin dag.
-Ms. Garran. -Etterforsker Baldwin.
-Takk for at du kom. -Alt som hjelper til med å avslutte dette.
Så jeg har bare noen spørsmål. Pyksi-rapporten. Du har alle uttakene.
PYXIS.
Det stemmer.
Så du har alle medisinuttakene til alle sykepleierne.
-Ja? -Det stemmer.
Jeg håpet jeg kunne få en full rapport,
for dette er bare tiden rundt Anas bortgang.
Jeg hører at den bare lagrer informasjonen i fire uker.
Dere må ha fått en kopi under etterforskningen, ikke sant?
Jeg tror ikke det, nei.
Jeg kan sjekke, men vi sendte alt til dere.
Dette er side ni, så side én til åtte må være her et sted.
Jeg skal sjekke det.
Holder du tilbake bevis?
-Jeg tror ikke jeg… -Seks sider. Hvor er resten?
Beklager. Jeg har et møte som ikke kan flyttes…
Jeg er ikke ferdig.
Jeg avtaler et nytt møte.
Sett deg.
-Unnskyld meg. -Sett deg, for faen!
Du vet nøyaktig hva du gjør.
-Hei, folkens. -Hei.
Jeg vet at man ikke skal ha barn her, men ingen andre kunne ta henne.
-Det går bra. -Takk.
-Hva heter hun? -Vanessa.
Masete Nessie.
Masete Nessie?
Jeg har to jenter, så jeg skjønner det.
Hvor gammel er hun?
Seks måneder.
Sover hun hele natta?
-Nei. -Hun får tenner.
Ja.
Sykepleier Loughren?
Det haster ikke. En kode lilla i 300.
Ok.
-Hva er en kode lilla? -Det betyr pizza. Vil du ha?
-Jeg kan ikke si nei til pizza. -Nei.
Men dessverre må du si nei til pizza.
Ok.
Men du blir bedre og vil snart kunne holde Vanessa.
Hun ba meg dra til helvete femten ganger på telefonen.
Herregud.
-Det er ikke snilt. -Jeg har ikke sagt det beste.
For å hindre meg fra å møte jentene,
har hun funnet på en historie om at jeg er slem mot hunden hennes.
Jeg tuller ikke. Det blir bedre og bedre.
Det ville vært morsomt om det ikke var sant.
Beklager.
Tuller du? Det er min egen feil.
Jeg valgte en gal en.
To minutter, jenter.
Ok. Vil du hente ryggsekken og kåpen?
-Vil du ha hestehale? -Ja.
Nydelig hår.
Jeg vil bli hjemme.
Det vil jeg også.
-Kan du hente jakken? Glad i deg. -Ja. Glad i deg.
Hva mer er det? Noe nytt?
Ja, det var en liste over alle medisinene i Ana Martínez' system.
-Insulin? -Ja, og en til.
Hør på dette. Digoksin.
Digoksin.
Baldwin.
-Mener du det? -Faen.
Skrek til henne. Malcolm Burrel fra byrådet ringte.
Danny vil gjerne be Mrs. Garran om unnskyldning.
For sent. Dere har begge blitt utestengt fra sykehuset.
Hva?
De kan ikke stenge oss ute fra et åsted.
-Åsted for hva? -Drap.
Har dere en grunn?
Filene og et intervju med en sykepleier som var sikker på at offeret fikk insulin.
Hvilket offer?
Ana Martínez.
Dere har ikke noe lik.
Ikke noe lik, ingen obduksjon. Dere vet hvordan dette fungerer.
Utestengt fra det faens sykehuset?
Hei, Kelly. Tom ringte for å sjekke.
Jeg kommer ikke over hvor søt lille Vanessa er.
Hvem er Vanessa?
Kelly, vet du hvor du er nå?
Du må svare meg.
Jeg er på sykehuset.
Hvilket sykehus?
Greit.
Klem hendene mine.
Kom igjen. Klem hendene mine.
Litt lys.
Har Tom vært her?
Han ringte for å sjekke.
-Hei, Tom, det er Amy fra sykehuset. -Hei, Amy. Hva skjer?
Du bør komme. Det har skjedd en forandring over natta.
Du bør komme så fort du kan.
Ok, vi ses snart.
Jeg sjekket med Beth. Hun sover.
-Jack har trykket på ringeknappen… -Herregud.
Hva?
Det er insulin i systemet.
Kode Blå. Vestfløyen.
Nei!
Herregud!
Det går bra.
Faen.
Hallo. Beklager at jeg plager deg slik.
Ja, nei.
Vi trenger din hjelp, Amy.
Beklager. Jeg vet ikke hva som skjedde med henne.
Med hvem?
Kelly Anderson. Jeg mener…
Hvem er Kelly Anderson?
Er det et offer til?
Enda en dobbel medisineringsfeil?
-Var Cullen med Kelly Anderson? -Dette har ingenting med Charlie å gjøre.
-Kjenner du ham godt? -Veldig godt.
Gjør du det?
Han har jobbet på ni sykehus. Og ingen av dem vil snakke med oss.
Hva mener du?
Hvis noe hadde skjedd, ville han ikke fått jobb.
-Sykehuset ville gjort noe. -Man skulle tro det.
Ja.
De forhindrer oss.
Du må hjelpe oss.
Mamma, kommer du?
Hei, kjære. Ja, jeg kommer straks. Bare vent inne, ok?
Ok.
Jeg kan ikke snakke nå. Datteren min er her.
Ok, her er kortet mitt.
Ring meg. Kanskje han ikke er den du tror.
Ha en fin dag.
Takk.
Hei.
-Trenger du noe? -Nei.
-Ikke? -Jeg har det bra.
-Ok. Si fra hvis du blir trøtt. -Det skal jeg. Jeg har det bra.
-Ja. -Ja.
Ok.
Amy jævla Loughren!
Lommerakett!
-Det er så godt å se deg. -Jeg vet det. Du ser så bra ut.
-Virkelig? -Ja! Du ser flott ut.
-Takk. -Vel bekomme.
-Jeg er utslitt. -Klar til å bestille?
-Jeg tar en osteomelett. -Ok.
-Og hva passer best med det? -Chardonnay.
Et stort kaldt glass tørr chardonnay.
-Jeg tar det samme. Takk. -Skal bli.
Når var vi her sist?
For lenge siden. Minst ti år.
-Hva? -Tolv år?
Herregud.
-Jeg blir gammel. -Her er det.
Takk.
-Hvordan går det med Paul? -Vi slo opp.
-Å, faen. -Det er ikke så farlig.
Det var lenge siden, og vi deler omsorg for hundene.
Vi jobbet hardt for å bli enige. Jeg er så glad for at du ringte.
Jeg også.
Jeg ville spørre deg om noe litt rart.
Jeg elsker rart.
Men husker du at du jobbet med en som het Charlie Cullen?
-Ja. -Ja?
-Hvordan det? -Jeg jobber med ham på Parkfield.
Det gikk et rykte om ham. At han forårsaket noens død.
At han ga en overdose.
Med hva?
De fant insulin i den døde fyrens pose.
De fant det i noen få. Hull i dem på lagerrommet.
Noen hadde dosert dem før de ble sendt ut.
Hvorfor trodde de det var Charlie?
Det gjorde de ikke.
Men vi hadde koder hver kveld. Iblant to eller tre.
Og etter at han dro, hadde vi bare én i måneden.
Har dere mange koder?
Herregud.
Hei.
Rolig.
Det går bra.
Amy, det går bra.
Du er på intensivavdelingen.
Jeg sjekket jentene. Jackie er med dem.
Jeg kan ta dem med hit.
-Nei. -Nei? Ok.
Vil du ha litt vann?
Ikke?
Ikke skrem meg sånn igjen.
-Jeg vil dra. -Jeg vet det.
Jeg skjønner.
De får ikke finne det ut.
Hvor er sykepleieren?
Ikke vær redd. Blodtrykket er bra. Pulsen har vært under 80 den siste timen.
Troponinnivået er høyt, men det er på vei nedover.
Så det går fint.
Du er heldig. Det kunne gått mye verre.
-Jeg vil hjem. -Jeg vet det.
-Ok. -Pulsen hennes blir sterkere.
Er du våken?
-Ja… -Jeg vil utskrives.
Jeg tror ikke det er lurt. Hun bør overnatte.
-Det går bra. -Jeg vil dra.
Er du sikker?
Jeg kjører henne hjem og passer på henne.
Det går bra. Takk.
Hei.
Vær så snill, stopp.
Ok.
Gi meg armen din.
Sikker på at jeg ikke skal komme inn?
Jeg sover gjerne på sofaen. Jeg kan…
-Jeg kjører jentene til skolen. -Jeg vil ikke skremme dem.
Ingenting vil skje. Jeg må bare sove.
Du har rett.
-Takk, Charlie. -Ja.
Men hvis du trenger noe…
Ringer jeg deg.
Ja?
Det er en måned, Amy.
Vi klarer dette.
Du fryser. Gå.
Ok.
Ring meg.
Det må være en hemmelighet.
Herregud.
Ingen kan vite det.
Jeg får sparken.
Forstått.
Han gjør det på lageret…
…før det sendes ut.
Han injiserer insulinet i posene.
Og fordi det går sakte inn i blodet,
kan det ta flere timer eller en dag å drepe noen.
Han dreper dem uten å røre dem.
Kan han få noe annet enn insulin i posene?
Ja, ingen klare væsker vil oppdages.
Er digoksin en klar væske?
Ja.
Kan det drepe noen?
Tror du sykepleieren vil snakke med oss?
Nei.
Nei, hun mister jobben.
Kan du ta en titt på det vi har fra Parkfield?
Hvor er resten?
Det er alt vi har. Det er alt de ga oss.
PYXIS-rapporten er bare på to sider.
De beholder filen i fire uker.
Det er en datamaskin.
Den beholder informasjonen så lenge den er installert.
Jeg skal hente Charlies PYXIS-rapport fra maskinen i avdelingen.
Og vi skal bruke den til å bevise at han tok ut insulin
og digoksin da Ana døde.
Problemet er at Ana Martínez ble kremert,
så vi har ingen obduksjon.
Det vi trenger, er et lik.
SØK: CULLEN
SKRIVER UT RAPPORT
PASIENT: JACK IVINS MEDISIN: DIGOKSIN
H. RUPERTSON DIGOKSIN
R. BRAGG DIGOKSIN
Vi fikk tillatelse fra Kelly Andersons ektemann
til å grave opp kroppen hennes.
Fra obduksjonen vet vi at hun hadde insulin og digoksin
i systemet, som førte til at hun døde tidlig den 15.
På den 14., klokka 20.47,
ser du at Charlie tok ut insulin og digoksin fra PYXIS.
Og hvis du ser Kellys rapport, faller blodsukkeret hennes klokka 21.56.
Så det er insulinet som trer i kraft.
Og det er langsom arytmi klokka 22.15.
Og det er digoksin.
Så han holdt to mordvåpen. Dødstidspunktet var 3.57.
Alt er der.
Vent litt.
I PYXIS-en står det avbestillinger, ikke uttak.
Det er en feil i systemet.
Om du avbryter i siste øyeblikk, åpnes skuffen,
-men rapporteres som en avbestilling. -Og Cullen vet om det?
Jeg så ham gjøre det.
Insulin, digoksin. Hundrevis av bestillinger.
Ok, men ikke i henhold til denne. Det ser ut som han aldri fikk dem.
-Men det gjorde han. -Så du ham gjøre dette?
Dette er den rykende pistolen.
Ja, men ikke dette.
Det er bare avbestillinger. Det er ikke noe skummelt.
Det er ingen bevis på skyld.
Han har gjort dette siden han begynte. Se på alle de gjentatte avbestillingene.
De blir ikke fulgt opp med riktig bestilling.
Han har gjentatte bestillinger med vec og digoksin.
Det skriker feil. Det er…
Kanskje Parkfield ikke forsto det.
Kom igjen. Linda Garran var sykepleier.
Hun forsto det.
Ja. Hun vet det, og hun gjør ingenting.
Sykepleier Cullen, takk for at du kom.
Hei, du kan kalle meg Charlie.
Vi har oppdaget noe som plager oss.
Hvilket sykehus var du ansatt på før du tok stillingen her?
St. Elizabeth.
Og når var du ansatt der?
Jeg vet ikke. Er det problemer derfra?
Fordi jeg ble angrepet av noen kolleger. Kanskje de prøver igjen.
Vi er bekymret for datoene du ga oss på søknaden.
Husker du hva de var?
Juni 2001 til august 2003 kanskje.
-Det var det du skrev. -Ja.
De datoene er feil, Mr. Cullen.
St. Elizabeth bekreftet at du var ansatt fra mai,
så disse avvikene i søknaden gjør at vi må be deg om å slutte
med umiddelbar virkning.
Sparker du meg for å skrive feil dato i søknaden?
Det står i kontrakten.
Jeg må vel signere noe.
Var det alt?
Det var alt.
Takk, Mr. Cullen.
Jeg fikk nettopp nyheter fra Parkfield. De har tatt seg av Cullen-saken.
-Hva betyr det? -Han har fått sparken.
-Hva? -Skal de bare la ham gå?
Hva sa de?
At de sparket ham fordi de fant avvik i papirarbeidet.
Hva var sinnstilstanden hans? Var han stabil?
Du tror ikke dette kan gjøre ham farligere?
Han kan ikke være i nærheten av pasienter. Han kan ikke skade noen.
Han har jobbet på ni sykehus. Forstår du ikke?
Alle dekker for sine egne feil. Det skjer igjen og igjen.
Han får ny jobb på et annet sykehus, og det vil fortsette.
Du tillot dette.
Ikke se på meg. Det gjorde du.
-Jackie, jeg er hjemme. -Maya.
-Herregud! -Maya! Kan du si replikken din?
Hei, jenter.
Jeg glemte den.
Jøss.
Hva?
Har du ikke manuset?
-Jeg har ikke tid. -Herregud.
Ok, jeg mistet det.
Maya, du har gjort dette så mange ganger!
Ok, Alex, vær snill med søsteren din.
-Maya tok Charlies del. -Hei.
Hva gjør du her?
Øver.
Hvor er Jackie?
Jeg sa hun kunne dra hjem. Det er bare oss i kveld.
Vi lagde mat.
-Det gjorde vi. -Charlie lagde mat.
-Jeg hjalp til. -Nei.
-Jo! -Nei.
-Jo! -Alex, vi lagde mat.
-Hvorfor er du rar, mamma? -Det er jeg ikke.
-Vi lager noe spesielt. -Oppskriften til moren hans.
-Kom. -Deilig!
Sett deg, slapp av. Nyt "Ordføreren i Humdrum Falls".
Skal mamma være Mop Hopsley?
-Ja. -Ja?
Alex…
Maya, kom hit.
-Hvorfor? -Fordi jeg ber om det. Kom hit.
Jeg vil ikke.
Gå til moren din.
Kom hit.
Kom hit med en gang!
Men hvorfor? Jeg har det gøy.
Gå til rommet deres.
Hvorfor er hun så sint?
Jeg vet ikke.
Så jeg antar du hørte det.
Ja.
Sa hun hvorfor?
Nei.
De ga meg sparken fordi jeg skrev feil dato på søknadsskjemaet.
-Ja. -Ja.
Det har vært en sprø dag.
Det har vært noen sprø måneder.
Det var faktisk ikke meningen at jeg skulle jobbe her.
Jeg tok denne jobben fordi jeg ville være nær barna mine.
Så fikk jeg ikke engang se dem.
Så finner hun på syke greier om å forgifte hunden,
og så dette her…
Jeg tror universet hater meg, Amy.
-Virkelig. -Charlie. Du vet at det ikke stemmer.
Jeg er lei for at dette skjedde.
Nei, vær så snill. Jeg vet at du har tre uker til,
og jeg kan ikke hjelpe. Men jeg kan hjelpe til her.
Jeg kan passe på dem. Sørge for at du spiser.
Alt du trenger.
Virkelig. Hva som helst.
Det er greit.
Sa jeg at Alex ble sint nylig?
-Nei. -Ja.
Hun klikket.
Hun gråt og skrek. Og hun sliter veldig.
Jeg jobber så mye…
Beklager. Det er mye.
Men jeg tror det vil være nyttig for meg
om jeg kan være litt alene med dem.
Bare meg og jentene.
Og jeg liker ikke å si dette til deg,
for jeg vet at dette har vært en jævlig dag for deg.
Du har hatt et jævlig år, Charlie.
Nei.
Og…
Jeg vil gjerne være der for deg.
Jeg føler meg jævlig. Beklager.
Nei. Slutt. Jeg forstår. Vær så snill. Det er barna dine. De trenger dette.
Ja.
Og du er en god mor.
Nei, se på meg.
Du er en god mor.
-Ok. -Jeg er glad jeg kan hjelpe.
Lov meg at du spiser.
Det lukter godt.
Det er min mors oppskrift.
-Ok. -Vet du hva?
Bare å sitte her og snakke med deg, være med deg…
…fikk meg til å innse at alt vil gå bra. Jeg har deg.
Jeg har Maya og Alex. Jeg har jentene mine.
Jeg kan finne en ny jobb.
Det kan du.
Ja.
God natt.
Charlie, hei.
Hei.
-Jeg var… -Går det bra?
Ja! Jeg…
Unnskyld for at jeg var så rar i går. I går kveld var det bare…
-Gi deg. -Unnskyld.
-Fikk du og Alex tid etter at jeg dro? -Det gjorde vi. Takk.
Ja? Bra.
Jeg tror dere trengte det.
Jeg er glad jeg kunne hjelpe.
Jeg skal på jobb, og…
Charlie, det plager meg sånn at du ikke er der.
Jeg vet det. Jeg savner deg også.
Vil du møtes i parken eller noe? Med jentene?
LUNSJ
Amy?
Kanskje lunsj.
-Ja. -Ok.
Lunsj. Når passer det?
La meg tenke litt.
Lørdag?
Ja. Lørdag funker.
Men jeg må på jobb nå, så…
-Jeg finner et sted og sender detaljene. -Bare send meg en melding.
-Ok. -Ha det.
-Hils Sandra. -Ja.
-Ok. Ha det. -Ha det.
Vi ses senere. Ha det.
Bra jobba. Husker du hva vi snakket om?
Vi trenger at han innrømmer det. Så vi må få ham til å tilstå.
Å, faen.
Pulsen hennes løper løpsk.
Jeg håper dere kan høre meg.
Greit.
Å, faen.
Faen.
Han kommer inn nå.
Hei!
Hei.
Hallo.
Hei. Hvordan går det?
Du vet.
-Går det bra? -Ja.
Ja.
Jeg liker dette stedet.
Hva skjer?
Vil dere ha noe å drikke?
-Jeg tar en iste, takk. -Iste.
Jeg tar bare litt vann. Takk.
Hva synes du?
Jeg starter ny jobb i kveld. Jeg håper dette gir et godt inntrykk.
-Hvor da? -Elmsworth.
-Begynner du på Elmsworth? -I kveld, ja.
Jeg har alt i bilen. Klar til en ny start.
Det er… Jøss, Charlie.
-Klar til å bestille? -Jeg tar en cheeseburger.
Jeg også.
-Greit. To cheeseburgere. -Hvordan går det med jentene?
-Takk. -De har det bra.
Hva med ordføreren?
-Hun har det flott. -Føler hun seg bedre?
Ja.
Jobben har vært forferdelig uten deg. Vi var partnere.
Jeg vet det.
Det verste er at alle snakker dritt om deg hele tiden.
Det gjør de nok.
Det gjør meg sint fordi du ikke kan forsvare deg.
Så jeg kjefter på alle og Sandra.
Herregud!
Hun fikk høre. Nå vil de snakke dritt om meg.
Jeg vil ikke snakke om Parkfield.
Hvorfor ikke?
Er det fordi det de sier er sant?
For jeg bryr meg ikke om du gjorde det.
Jeg kan forstå.
Du kan forklare…
Jeg fikk lov til å treffe jentene mine.
To dager annenhver uke.
Jeg tenkte at kanskje du og Maya og Alex og jeg og jentene
kunne dra på en dagstur eller noe.
Jeg vil snakke om Parkfield.
Jeg vil snakke om det du gjorde.
Jeg må dra.
Jeg begynner en ny jobb. Jeg kan ikke komme sent, så…
Men jeg ringer snart.
Han drar. Han går ut nå.
Går det bra?
Amy, hvor er Elmsworth sykehus?
Fem mil unna i Pennsylvania.
Jeg ringer Ellis.
Jeg presset ham for hardt.
Du var flink, Amy.
Det går bra. De skal plukke ham opp.
-Greit. -Arrestere ham.
Vi kan bare holde ham i 48 timer.
…og snakke med folk,
så skal jeg sørge for at det er noe jeg kan…
Vis meg hendene dine. Åpne døra.
Sakte. Åpne døra.
Du er arrestert. Kom deg ut av bilen. Sakte.
Ned på bakken.
Legg hånden bak ryggen.
Den andre hånden bak ryggen. Bli der. Ikke rør deg.
Jeg er etterforsker Tim Braun, her med etterforsker Dan Baldwin.
I dag er det lørdag 13. desember 2003.
Klokka er 20.14. Vi er i intervjurommet med Charles Cullen.
Mr. Cullen, kan du oppgi ditt fulle navn?
Charles Cullen.
Kan du stave det?
C-H-A-R-L-E-S C-U-L-L-E-N.
Kan vi kalle deg Charlie?
Ja.
Ok.
Ok, Charlie.
Er det noe du vil fortelle oss?
Jeg tror ikke det, nei.
Hvor mange IV-poser har du forurenset på Parkfield Memorial sykehus?
Vi vet at du drepte Kelly Anderson. Vi vet at du drepte Ana Martínez og flere.
Vi vil bare snakke om det, Charlie.
Jeg får ikke snakke om pasienter uten sykehusadvokatene.
Du jobber ikke der lenger. Si hva du vil.
Ja. Du kan snakke her.
-Jeg kan ikke. Så… -Hvorfor drepte du dem?
Var det bare kvinner, Charlie?
Minner de deg om ekskona di, kanskje? Jeg forstår det.
Eller moren din?
Jeg kan ikke.
Du vet, saltvannsposen.
Det var ganske smart.
Det var veldig smart, Charlie.
Jeg har aldri sett noe sånt.
Hvordan kom du på det?
Hvor mange har du drept, Charlie?
Ti, elleve?
Charlie, hør på meg.
Kom tilbake, Charlie.
Bare ha denne samtalen. Jeg vet at du klarer det.
Jeg kan ikke…
Charlie, kan du se på meg?
-Jeg kan ikke. -Kom igjen, Charlie.
Du må gjøre dette. Jeg vet du kan.
Hei…
Jeg kan ikke.
Charlie.
-Jeg kan ikke. -Charlie, det kan du.
Jeg kan ikke.
Charlie!
Greit.
Vi har sett mappen din, PYXIS-en og bestillingene.
Vi har sett avlysningene, og vi vet om det.
Vi vet at du forgiftet posene. De andre sykepleierne hang dem opp.
Vet du hva? Jeg tror ikke du valgte Kelly.
Gjorde du det?
Vet du hva jeg har lurt på? Jeg dømmer ikke. Hør her.
-Jeg kan ikke. -Hei.
-Jo, det kan du. -Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke.
-Hei. -Jeg kan ikke.
Det holder nå, Charlie!
Jeg kan ikke!
-Hei. -Hei.
Hva skjedde?
Vi får det ikke.
Han tilstår ikke.
Vi må løslate ham i morgen tidlig.
Beklager.
Er du sikker på dette?
Ja.
Husk at du ikke kan røre ham.
Du kan ikke komme nær ham.
Han var vennen min.
Jeg må bare treffe ham.
Hei, Charlie.
Kan du ta av håndjernene hans?
Vær så snill?
Går det bra?
Gå vekk, Amy.
Fryser du?
Du fryser. Jeg legger denne over skuldrene dine.
Her.
Jeg trengte deg virkelig disse månedene.
Så skjedde dette.
Det fikk meg…
…til å glemme hvem du var for meg.
Glemme det du gjorde for meg, og…
Jeg glemte hvor snill du var.
Jeg vil aldri forstå.
Ikke hvordan du, som er så snill og sjenerøs,
kunne skade folk.
Og jeg er så lei for
at jeg løy og gikk bak ryggen din.
Det må få deg til å føle deg enda mer alene.
Hei.
Jeg ville bare hjelpe deg.
Jeg vet det.
Og jeg trenger deg fortsatt.
Hva skal jeg gjøre?
Si sannheten.
Jeg gjorde det bare.
Unnskyld. Jeg trenger mer enn det.
Hva vil du høre?
Navn.
Jeg husker ikke alle navnene.
Bare fortell meg det du kan huske.
Douglas Stevenson.
Ana Martínez.
Kelly Anderson.
Og det var…
Jeg husker ikke navnet hans. Han var yngre.
-Jack Ivins? -Ja. Jack.
Jack. Ja.
Og så var det en mann på mitt siste sykehus.
Han hadde et tysk navn. Jeg kan ikke…
Hvorfor?
De stoppet meg ikke.
FOR Å UNNGÅ DØDSSTRAFF
SA CHARLES CULLEN SEG SKYLDIG I DRAPET PÅ 29 PERSONER.
DET EKTE ANTALLET ER TROLIG SÅ MANGE SOM 400.
HAN FORKLARTE ALDRI HVORFOR HAN GJORDE DET.
CHARLIE CULLEN SITTER INNE MED 18 SAMMENHENGENDE LIVSTIDSDOMMER
I NEW JERSEY STATSFENGSEL
OG KAN IKKE PRØVELØSLATES FØR I 2403.
CULLEN VAR SYKEPLEIER I SEKSTEN ÅR.
DE FLESTE SYKEHUSENE HADDE EN MISTANKE.
INGEN STOPPET HAM.
DET HAR ALDRI VÆRT STRAFFESAKER
MOT NOEN AV SYKEHUSENE.
Vi må opp. Det er en skoledag.
Ikke i dag.
I dag blir vi i senga.
AMY FIKK HJERTEOPERASJONEN HUN TRENGTE
OG BOR I FLORIDA MED SINE DØTRE OG BARNEBARN.
HUN ER FORTSATT EN GOD SYKEPLEIER.
Tekst: Trine Friis