Downloaded from YTS.MX
FESTIVALSKI SPECIJAL „NETFLIX JE VIC”
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dame i gospodo, šou počinje!
Dame i gospodo,
Pete Davidson!
Dame i gospodo, Pete.
Pozdrav!
Što ima?
Pete Davidson.
Hvala.
Hvala vam najljepša.
Hvala.
Dobro.
Baš kul. Nemate pojma koliko mi je ovo trebalo.
Večeras smo ovdje kako bismo uveli neke od najvećih stand-up komičara
u našu Dvoranu i time im odali počast.
Da.
Dobro došli na prvu ceremoniju ulaska
u Dvoranu slavnih stand-upa. Ja sam Pete Davidson.
Da.
Tip čiji humoristični specijali nisu ni po čemu specijalni.
Počinjemo odavanjem počasti preminulim komičarima.
Producenti možda misle da ni ja neću doživjeti emitiranje.
I ja mislim da sam čudan odabir domaćina.
Proteklih sam godina bio na pozornici manje
nego bebe u Ali Wong.
Večeras odajemo počast legendama.
Joan Rivers, zbog koje se pokrenula...
Da.
Pokrenula se žestoka rasprava u Netflixu oko toga koje će njezino lice
biti na slici.
Eto…
Odlučili smo se za to.
Robinu Williamsu, koji je…
najveći.
On je i moja potpuna suprotnost u energiji, talentu i dlakavosti.
Georgeu Carlinu.
Ugodnome…
Georgeu Carlinu.
Ugodnome glasu konduktera u Tomici i prijateljima.
I tipu od kojega ste naučili izraz „kurcopušač”.
I, naravno, Richardu Pryoru.
Da.
On je revolucionizirao komediju, iako je, nažalost, dao Chevyju Chaseu
samopouzdanje da kaže onu riječ na „C”.
Istina. Guglajte.
Uistinu posebna skupina ljudi.
Dvorana se dobrano potrudila oko odabira nominiranih.
Nije samo odabrala mlade i trendi komičare,
u nadi da će povećati gledanost.
Iz nekoga razloga misle da ću to postići ja.
Za nominirane su glasali
agenti, vlasnici klubova, menadžeri i ostali utjecajni članovi
komičarske zajednice.
Sažetije rečeno: Židovi.
Ali bit će zabavno, stvarno.
DJ je Mix Master Mike iz Beastie Boysa.
Jebena špica.
Koja brija.
Sjajni živući komičari govorit će o preminulima.
Tu su Mulaney, Chappelle i Handler.
Na okupu ih možete vidjeti samo u otmjenom kazalištu,
ili u klinici za odvikavanje.
Dvorana će biti dio National Comedy Centera
u Jamestownu u državi New York. Da, to mjesto postoji.
Hvala Bogu, večeras fokus nije na meni.
Ovim ćemo legendama odati počast koju zaslužuju,
na streaming platformi koja nudi i emisiju Torta ili ne?
Stoga uživajmo u zdravome spoju smijanja i plakanja.
Što ja radim kada masturbiram.
A sada… Dajte, morao sam ubaciti neke forice.
Želite li čuti nešto smiješno? Nisu…
Najčudnija rečenica u mojemu životu.
Nisu me smjeli našminkati jer sam stavio kremu za samotamnjenje.
U životu nisam izrekao nešto čudnije.
Pitao sam… Nikada me njome nisu prskali.
Pitao sam prijatelja.
„Da me poprskaju i po kiti i guzici?”
Nisam imao pojma što trebam raditi.
Da navučem one Boratove kupaće gaće? Pojma nisam imao.
Prijatelj mi kaže:
„Neka ostanu bijeli. Efekt je bolji.”
Čast mi je predstaviti mojega prijatelja Jona Stewarta.
Jon Stewart
nedavno je dobio nagradu Mark Twain.
Toliki je profesionalac da se i ovome jednako toliko veseli.
Jon Stewart!
Jon.
Jon Stewart.
-Jon, Jon, Jon. -Pete Davidson!
Jon Stewart.
-Jon Stewart. -Hvala što si ovdje.
Hvala Peteu Davidsonu. Rijetki komičari
mogu doći na nastup ravno s lovačke čeke.
I razvaliti.
Uvest ću osobu koju neizmjerno poštujem.
Koju sam imao čast upoznati.
Gospodina Georgea Carlina.
Počnimo.
Sranje.
Pišanje.
Jebati.
Možete vratiti?
Pizda.
Toj ne pljeskaju dovoljno.
Kurcopušač.
Vidim što publika voli.
Mamojebač.
Zadnja će vam biti super.
Sise.
„Pišanje” mora napredovati.
„Pizda” i „sise” razvaljuju.
Godine 1972. George Carlin izrekao je sedam riječi
koje nisu dopuštene na televiziji.
Sranje, pišanje, pizda, jebati, kurcopušač, mamojebač i sise.
Imao sam devet godina.
Zaljubio sam se.
Nisam znao što znače, ali onaj dio o sisama…
Sinopsise.
George Carlin tada je postao
junak kontrakulture.
Nije samo izrekao te riječi. Imao je i poentu.
Apsurdno je da tih sedam riječi
ima moć, a obične su riječi.
Nisu djela, nisu misli.
Nisu loše namjere. Obične su riječi.
Georgea Carlina su uhitili. Lennyja Brucea su uhitili.
Tužili su ih. Završili su na sudu. Priveli su ih
jer su izrekli neke riječi.
Dame i gospodo, to je bilo prije 50 godina.
Danas bi te riječi bili naslovi sedam novih Netflixovih serija.
To je bio njegov trenutak.
Imamo sreće.
Mi komičari.
Još je rjeđe kada komičar doživi svoj trenutak
u kulturi.
Kada društvo prepozna njegov talent.
I iz te alkemije nastaje veličina.
To je 1970-ih bio George Carlin.
Bio je sve!
Još je rjeđe, gotovo nezamislivo,
jest da se komičar odrekne turneja
kako bi pokušao postati legenda.
Zato je George Carlin bio hrabar.
To se nedovoljno spominje.
Počeo je nastupati 1960-ih. Nosio je odijelo
i tanku kravatu. Odlazio je kod Merva Griffina.
Imitirao je ljude. Tako je zarađivao.
Imao je ženu Brendu i kćer Kelly.
Kupio je kuću. Išlo im je dobro.
A bio je prazan.
Nije bio svoj. Nije se ostvario kao umjetnik.
Zato je odjebao sve to.
Odrekao se sigurne zarade
kojom je uzdržavao obitelj. Stavili su kuću pod hipoteku.
Smatrao je da nije svoj. Pustio je bradu i dugu kosu.
Obukao je traperice.
Počeo je govoriti o tome kako su Muhameda Alija bacili vukovima
jer se nije htio boriti u Vijetnamu.
Bit je bila u tome da Muhamed Ali zarađuje premlaćivanjem ljudi.
„Mlatit ću ljude, ali ne želim ih ubijati.”
A vlada je rekla:
„Ako ih ne želiš ubijati,
nećemo ti dati da ih mlatiš.”
Boljela ga je briga. Govorio je to.
Bio je umjetnik.
Imao sam čast da se u '90-ima sprijateljim s Georgeom.
Proveo sam neko vrijeme s njim u Los Angelesu.
Intervjuirao sam ga za specijal.
Slavio je 40 godina karijere.
U gradu Aspenu u Coloradu.
Jer su producenti obično toliko pametni
da tipu koji je imao četiri infarkta
ugovore nastup u gradu gdje je kisika u zraku mnogo manje.
Zato ne nastupam na festivalu HBO je vic.
Nego na Netflix je vic specijalu.
Pazi ti vas.
Odani ste brendu. Baš lijepo.
Govorili su da je Carlin pred kraj postao mračnjak.
Da je priželjkivao propast svijeta, da je postao nihilist.
No riječ je bila o tome da se razočarao.
Nisam upoznao osobu s više empatije prema ljudima.
Njegov je kasniji materijal odražavao
njegovu jebenu tugu
zbog svega što radimo jedni drugima. I sami sebi.
Zanimljivo mi je što je junak kontrakulture poput Georgea Carlina
bio pravi radnik.
Sjeo bi u svoj ured u devet sati i pisao.
Nikad nisam upoznao osobu
koja je pušila toliko trave
i toliko mnogo radila.
Pisao bi šale…
pa bi onda izvadio travu, ili kako mi je to objasnio
kada sam bio u njegovu uredu: „Vrijeme je za akciju.”
George Carlin umro je 2008. g.
Twitter je pokrenut 2006. ili 2007. g.
Na Twitteru svako malo
George Carlin uđe u trending.
Na platformi za koju nije imao pojma što je.
Ali njegove se riječi pojave na njoj kada se u svijetu događaju čudna sranja.
Našoj kulturi nedostaje njegov glas.
A za komičara…
to je najveća moguća čast.
Nedostaje nam.
Nedostaje nam njegov glas.
Zanima nas njegovo mišljenje.
Komedija je prolazna. Gotovo nitko ne nadživi svoj trenutak.
On je preživio pet desetljeća
kao oštar promatrač, analitičar, apsurdist i komičar.
Prijatelj, otac i muž.
I humanitarac.
Bio je nevjerojatan.
Nemate pojma koliko mi često nedostaje.
Koliko često razmišljam o njemu i koliko sam zahvalan
i na to malo vremena što smo proveli zajedno.
Dame i gospodo, George Carlin.
George Carlin.
I George Carlin.
Nekoć sam bio ovaj tip.
Ili je ovaj tip bio ja.
Ne znam. Nekoć smo bili jedna osoba.
Imamo više načina za opisivanje prostih riječi, nego što imamo tih riječi.
To mi je mrvicu čudno.
Nekoga su vraški mnogo zanimale te riječi.
Referirali su se na njih. Nazvali su ih lošim, prostim riječima.
Prljavima, pogrešnima, ogavnima, vulgarnima.
Grubima.
Neukusnima. Neprikladnima.
Riječima ulice, dna društva, svlačionice i vojarne.
Besramne su. Zločeste. Drske. Neprilične.
Neotesane. Sirove. Razvratne. Lascivne. Nepristojne. Profane. Opscene.
Pornografske. Neuglađene.
Škakljive.
Sugestivne.
Psovati, opsovati, poskidati svece.
Meni su to sranje, pišanje, jebanje, pizda, pušenje kurca
jebanje majke i sise.
Još jedan primjer: „posrati se”.
Posrati se?
Zvuči preslično riječi „poslati”.
A govno ne šalješ, nego ostaviš!
Ostaviš ga!
Odakle ovoj zemlji najednom strah od mikroba?
Jeste li ga primijetili?
Mediji stalno trube o najnovijim zarazama.
Salmonela, E. coli, hantavirus, ptičja gripa.
Amerikanci se lako uspaniče, pa sada svi
sve čiste i prskaju.
Prže hranu do besvijesti i stalno peru ruke
da bi izbjegli kontakt s mikrobima.
Besmisleno je. Ljudi pretjeruju.
U zatvoru vam prije smrtonosne injekcije
premažu ruku alkoholom.
Jeste li ikad podrignuli i skoro povratili?
Nikad nisam jebao desetku.
Nikad je nisam jebao!
Ali jedne sam noći jebao pet dvojki.
Da.
Ovo muškarac nikad neće reći:
„Prestani mi pušiti kurac, ili ću zvati policiju.”
Pitaju se zašto ne postoji plava hrana.
Ne pretjerujemo li s narukvicama u boji, onima za podizanje svijesti o nečemu?
Svaki cilj ima svoju boju.
Crvena za AIDS, plava za zlostavljanje djece,
zelena za prašume, ljubičasta za urbano nasilje.
Imam ja smeđu. Znate što znači? Jedi govna, majku ti jebem!
U poslu sranja i prodavanja magle
biznismen nije ni do koljena svećeniku.
Moram vam reći istinu, ljudi.
Kada je riječ o sranjima,
velikim sranjima, morate odati počast
nepobjedivome prvaku lažnih obećanja
i pretjeranih tvrdnji. Religiji. Nema konkurencije.
Nema konkurencije.
Religija je s lakoćom svijetu prodala najveće sranje od priče.
Razmislite. Religija je uvjerila ljude
da postoji nevidljivi čovjek
koji živi na nebu.
Promatra sve što radite. Svaku minutu u danu.
Nevidljivi ima poseban popis deset radnji koje ne želi da radite.
Ako učinite nešto od toga, za vas ima posebno mjesto,
puno vatre, dima, gorenja, mučenja i patnje.
Poslat će vas da ondje patite, gorite, gušite se,
vrištite i plačete u nedogled.
Ali on vas voli.
On vas voli.
Voli vas i treba novac!
Stalno treba novac!
Svemoćan je, savršen, sve zna i najmudriji je,
ali ne zna s novcem.
Religija dobiva milijarde dolara, a ne plaća porez.
Stalno treba još.
To znači kvalitetno srati ljudima.
Boktemazo.
Imam novosti o trenutnome zdravstvenom stanju komičara.
Zasad sam bolji od Richarda Pryora u infarktima.
Dva naprema jedan.
Vodim.
Tako je.
Ali Richard vodi u samospaljivanju. Jedan naprema nula.
Richard je prvi imao infarkt.
Pa sam ja imao infarkt.
Onda se Richard spalio.
Zajebi ti to, ja ću radije još jedan infarkt.
Zašto?
Zašto? Zašto su protiv pobačaja većinom ljudi
s kojima se ionako nikad ne biste htjeli jebati?
Ja sam moderan čovjek, za novo tisućljeće.
Digitalan i bez dima.
Multikulturalan i postmoderan dekonstrukcionist,
politički, anatomski i ekološki nekorektan.
Imam osobnoga trenera, stilista i asistenta,
kao i osobnu agendu.
Ne možete me ušutkati ni otupiti.
Neumoran sam i sveprisutan.
Alfa-mužjak na beta-blokatorima.
Nevjernik sam koji se previše trudi. Opušten, ali vodim računa o modi.
Nezahtjevan, prizemljen, skup za održavati.
Dugotrajan, brzodjelujuć, spreman za pećnicu i isplativ.
Praktičan sam i munjen sam u glavu.
Unaprijed posttraumatiziran. Plod moje ljubavi
piše mi da me mrzi.
Opremljen sam, odobren, testiran i klinički dokazan.
Po znanstvenicima sam čudo medicine.
Unaprijed sam opran, kuhan, zagrijan, odobren,
pakiran, brzo zamrznut, omotan, pakiran u vakuumu
i imam neograničenu širokopojasnu pokrivenost.
Bezobrazan sam, ali iskren. Sa mnom nema šale.
Spreman sam za akciju. Nitko mi nije šef, ne nasjedam na blef.
Pratim samo svoj ritam, nikamo ne hitam.
Korak mi je lak kao oblak.
Stalno sam u pokretu, običnom ili plesnom.
Pobjeđujem. Uvijek rano ranim.
Dajem gas do daske, ostavljam srce na cesti.
Partijam kao lud, ali ne jedem hranu odasvud.
Držim se, nije lako. Vidimo se, samo jako.
Čast mi je uvesti Georgea Carlina u Dvoranu.
ČESTITKE GEORGEU CARLINU!
U DVORANI OD 2022.
Dame i gospodo, sada bih predstavio…
Ne znam kako zovemo ljude koji uvode bolje od sebe u Dvoranu.
Idućega poput mene.
Obožavam ga kao komičara i osobu.
Dame i gospodo, g. John Mulaney.
John Mulaney.
Bok!
Zdravo.
John Mulaney.
Hvala Jonu. Pozdrav, ja sam John Mulaney.
Divno je biti ovdje.
Robin Williams.
Karijera mu je bila duga 38 godina.
No kreativnosti je imao za nekoliko stoljeća.
Reći ću vam što mislim da razlikuje Robina Williamsa
od svih ostalih komičara.
Robin Williams nije snimljen kako samo odrađuje nastup.
Ne postoji snimljeni trenutak u kojemu nije davao sve od sebe.
Bilo da je na pozornici u Holy City Zoou,
u Comedy Storeu,
u njujorškoj Metropolitan Opera House,
ili na jednome od mnogih nastupa za Comic Relief,
tijekom kojih je osigurao stotine milijune dolara za medicinsku pomoć beskućnicima.
Na svakoj se pozornici… Dajte pljesak.
Na svakoj se pozornici u potpunosti
posvetio nastupu i u njemu iskreno uživao.
Robin Williams glumio je u više dobrih filmova
nego što to mnogi smatraju mogućim.
Prije nekoliko sam mjeseci pogledao Dobro jutro, Vijetname.
Pogledajte opet taj film. Pogledajte prvu scenu u učionici,
kada Robin predaje engleski jezik ljudima u Saigonu.
Nikad nisam vidio smješniju izvedbu
u kojoj se netko iskreno smije uz ljude u prizoru.
Kao da gledate neku genijalnu probu.
Super je i u osrednjim filmovima.
Sjećate li se filma Devet mjeseci, s Hughom Grantom?
Dobar je. Nije sjajan.
Ali svi to znaju. Robin Williams
u njemu je 15 minuta.
Smješniji je od cijele karijere velikoga broja ljudi.
Glumi ruskoga ginekologa.
Bio je šef porodiljnoga odjela
veterinarske bolnice u Sankt Peterburgu.
Specijalizirao se za štakore i majmune.
I kaže on Hughu Grantu i Juliane Moore:
„Ako ste vidjeli jednu štakorsku guzicu, vidjeli ste ih sve.”
To je smiješan dio, ali poslije kaže nešto toliko dostojanstveno.
Toliko neprimjetno genijalno. „Prošli sam mjesec dobio
novu licencu. Sada smijem porađati ljudske bebe.”
Ako želite vidjeti kako glumac istovremeno
emocionalno podiže komičnu izvedbu
i komično podiže emocionalnu izvedbu,
pogledajte Robina Williamsa u filmu Kralj ribara.
Riječ je o najboljoj filmskoj ulozi nekoga komičara.
Često čujem jednu ideju.
Ljudi teoretiziraju
da se sva komedija temelji na boli i tuzi.
Ljudi govore da mi komičari ovo radimo
zbog naših unutarnjih problema.
To pogotovo govore za Robina Williamsa.
Uz dužno poštovanje, odjebite s tim sranjima.
Dajte…
imajte malo poštovanja prema genijalnome umjetniku,
koji je bio nadareniji od vas.
O tome je riječ.
Izrazito je zabavno nasmijavati ljude.
Komediju je divno izvoditi.
Bavljenje komedijom nije psihijatrijsko stanje.
Jesu li mnogi od nas sjebani, uključujući mene?
Jesu! Ali što sad.
Postoje depresivni ljudi koji se uopće ne usude
biti sjajni komičari.
Namjerite se malo na njih, za promjenu.
Razgovarao sam s Robinovom kćeri Zeldom.
Napisala mi je nešto što vam želim pročitati.
Ako se slažete.
Piše Robinova kći Zelda.
U vezi ove ideje.
„Ovo je samo viđenje kompleksnoga čovjeka očima jedne osobe.
No u mojim je očima tata ponajviše htio
uljepšavati ljudima život.
Pogotovo onima kojima je to bilo najpotrebnije.
Zato mislim da ga nije pogonila njegova tuga,
nego želja da razvedri svijet.
Satima se družio s beskućnicima u skloništima.
Sudjelovao je u triatlonima za sportaše s invaliditetom.
Sve je sudionike nasmijavao cijelom trasom.
Odlazio je u bolnice, u vojne baze. Na mjesta gdje je ljudima trebalo smijeha.
Znao je da je u najtežim trenucima
smijeh uistinu lijek za dušu.
U mojim je očima smijeh jedan od najvrednijih darova
koji jedan čovjek može dati drugome.
Moj je tata bio najsretniji kada je uveseljavao druge.
Uvijek.”
Dakle…
Što još reći o njemu kao komičaru, ili osobi?
Dame i gospodo, Robin Williams.
Ima li ovdje ljudi koji žele da ih izliječi komedija?
Ima li takvih?
Pogledajte!
Mjesec se spustio kao testis.
Koji zvuk voliš?
Prevodi li netko na znakovni jezik? Pa baš fora.
Popuši mi.
Hvala.
Trebao bih govoriti o vrlo ozbiljnoj temi.
O shizofreniji. Ne, ne bi! Šuti, neka govori!
Moj sin ima tri godine. Nevjerojatan je.
Ima veliku glavu i sićušno tijelo.
Postavlja pitanja o apsolutno svemu.
„Zašto je nebo plavo?” Zbog atmosfere.
„Što će nam atmosfera?” Treba nam za disanje.
„Zašto dišemo?” Koji te kurac to zanima?
Sanjam o nečemu.
Valjda kao i svaki otac.
Sanjam o tome da će jednoga dana
moj sin primiti Nobelovu nagradu.
Sanjam i o tome da će moj sin pitati:
„Želite li i pomfrit?”
U njemačkom talk showu žena me pitala:
„G. Williams, zašto u Njemačkoj nema mnogo komičara?”
A ja joj rekoh: „Možda ste pobili sve duhovite ljude.”
Ako ste Irac, prvo ćete me razbiti, pa onda otpjevati jebenu pjesmu.
U noći kad rekoše da žena mi je debela Posrao sam ti se posred čela
I tako ja jašem dalje Putujem dalje…
Evo ideje za jebeni sport.
Ubacujemo lopticu u rupu.
„Slično kao u biljaru?” Jebao te biljar!
Ne ravnim štapom, nego sjebanom palicom.
Zveknem lopticu i ona padne u rupu.
„Kao u kriketu?” Jebao te kriket!
Rupa će biti udaljena stotine metara.
To, jebote!
A kad zamahneš i promašiš,
osjećat ćeš se kao da ćeš imati kap.
Jebote! To je to!
Ako zamahneš i ne udariš lopticu, osjećat ćeš se kao da umireš.
Želim da komentator meksičkoga nogometa jednom prenosi golf.
Loptica se kotrlja. Ide u…
rupu!
Cure, ako želite tetovirati izlazeće Sunce
iznad guzice, bit će super kada vam je 20.
No s 50 to je hobotnica koja naganja zvjezdaču.
Nemojte.
Jebote!
Pišanje!
I onda shvatite
da vam je Bog dao penis i mozak.
A krvi nedovoljno za oboje istovremeno.
Tako je, Corky. Osedlajmo konje.
Idemo južno od granice.
Moraš udovoljiti Missy.
Imam pitanje za dame.
Izgledamo li ovako?
Hoćeš li uskoro?
Ma ne, dovršit ću.
Ne, volim te.
Volim te.
Ja ću dovršiti.
Rekao sam ti da mogu. Samo ne osjećam lice.
Tko ti je tatica?
Volim te.
Ja ću dovršiti.
Ja ću…
Laku noć!
Čast mi je uvesti Robina Williamsa u Dvoranu.
ČESTITKE ROBINU WILLIAMSU U DVORANI OD 2022.
I zaista mi je drago najaviti iduću prezentericu.
Komičarku koju volim gledati i osobu koju volim sresti.
Dugo je nisam vidio.
Dame i gospodo, pozdravite duhovitu
i divnu gospođicu Chelsea Handler.
Chelsea.
-Chelsea. -To!
Chelsea.
Pozdrav!
-Handler. -Bok!
Hvala vam najljepša.
Govorit ću o Joan Rivers.
Upoznala sam je kada smo obje bile na ecstasyju.
Nije bilo zabavno.
Bila sam premlada, presamouvjerena i prearogantna
da vjerujem u to kako je mojemu uspjehu pridonio netko drugi osim mene.
Danas znam da je za svaki moj uspjeh
zaslužna neka osoba koja je bila odvažnija i hrabrija.
Teško ćete pronaći osobu odvažnu i hrabru poput Joan Rivers.
Jednom je izjavila: „Stevie Wonder, taj siroti kurvin sin.
Tko će mu reći da nosi pleteni držač za lončanicu na glavi?”
Nemojmo zaboraviti klasike.
Rekla je i: „Elizabeth Taylor je toliko debela da na aspirin maže majonezu.”
Stoga mi je velika čast
govoriti o njezinu životu i karijeri.
Rođena je 1933. g. kao Joan Alexandra Molinsky.
U njujorškome Brooklynu. Počela je kao većina nas.
Radila je razne posliće da preživi.
Bila je vodič u Rockefeller Centeru.
Radila je kao lektorica u njujorškoj reklamnoj agenciji.
Kratko je radila kao modna savjetnica,
što će joj biti korisno nekoliko desetljeća poslije,
kada je pokrenula Modnu policiju s kćeri Melissom.
One su začetnice kolutanja očima i šora između zvijezda.
Nekoliko desetljeća prije Jade i Willa.
Joan je potom našla svoj dom na pozornici. Nasmijavala je ljude.
Ismijavala je zvijezde i politiku,
a ponajviše sebe.
Karijeru je počela u klubovima Greenwich Villagea.
Nastupala je uz Georgea Carlina i Richarda Pryora.
Joan je u to doba završavala nastupe riječima:
„Ja sam Joan Rivers i ja dajem.”
Mislim da je to dobra fora i za početak nastupa.
Nakon što se gotovo deset godina povlačila po klubovima,
Joan je nakon više odbijenica preko noći postala zvijezda
kada je nastupila u The Tonight Showu Johnnyja Carsona.
Bilo je to 17. veljače 1965. Te se noći sve promijenilo.
Johnny Carson od smijeha je brisao suze s obraza.
Rekao joj je: „Bože, što si duhovita. Ti ćeš biti zvijezda.”
Bio je u pravu.
Vodila je glavnu riječ, a Johnny, Kralj Late Nighta,
bio je oduševljen.
Pokazala nam je da možemo ući u klub muškaraca.
I ne samo da ih možemo nasmijati, nego i dominirati njima.
Joan je nastupala u Carnegie Hallu. Osvojila je Grammy i Emmy.
Bila je nominirana za Tony. Napisala je 12 bestselera.
Redefinirala je pojam crvenoga tepiha.
I najvažnije, nije se bojala biti svoja.
Joan je pronašla svoj ogorčeni i revolucionarni glas
u doba kada žene nisu istupale.
Kada postanu slavni, mnogi više ne riskiraju.
Paze što rade.
Jer mogu izgubiti previše toga.
Ne i Joan. Što je uspješnija bila,
to je glasnija i beskompromisnija postajala.
Pomicala je granice i riskirala sve
radi smijeha.
Cijeli su je život kritizirali
jer je bila dominantna, jer je previše tračala i bavila se osobnim temama.
No ispod njezinih se šala uvijek skrivalo dublje značenje.
Ni za što se nije ispričavala. Govorila je: „Dio mojega nastupa
trebao bi vas probuditi.
Čini se da se šalim, ali podsjećam vas na štošta važno.
Život je težak, dragi moji. Nije lak.
Moramo se smijati svemu,
ili ćemo propasti.”
Nije voljela samo nasmijavati druge.
Voljela je ljude koji su nasmijavali druge.
Rekla je: „Ako mi još jedna komičarka kaže
da sam joj otvorila vrata, reći ću joj da se jebe.
I dalje joj otvaram vrata.”
I danas je tako.
U tome je nije spriječila ni smrt 2014. godine.
Zahvaljujući njezinome naslijeđu, i danas otvara vrata ženama
s velikoga crvenoga tepiha na nebu.
Dame i gospodo, Joan Rivers!
Ovaj se posao vrti oko kaučeva za casting.
Želim da svi znaju: Ja sam Joan Rivers
i ja dajem.
Moja je prva bračna noć bila katastrofalna jer nemam nikakvo poprsje.
Muž mi kaže: „Daj da ti pomognem s gumbima.”
A ja ću na to…
„Gola sam!”
Odmah znate kada ste neželjeni.
U djetinjstvu sam slušala:
„Zašto nisi kao rođakinja Sheila?”
Sheila je umrla na porodu. Da!
Prve su žene prebrižne. Posjedimo od brige.
Muž ima problema sa srcem, pa se uzrujamo.
Založimo prstenje za pacemaker. Dat ćemo sve.
Druga žena? Muž ima bolesno srce,
a ona mu se prišulja i…
U tome je razlika.
U tome je razlika!
Kremirala sam svekrvu.
Kremirala sam je…
Ne bih vam smjela ovo govoriti.
Letjela sam izravno. Montreal, London. London, Montreal.
Vraćam se i razmišljam kako sam trebala pričekati da umre. I baš sam…
Nije bilo poljubaca na prvom spoju.
-Ozbiljno? -Toliko?
-Edgar i ja još nismo počeli. -Nisam znao.
Da se muž ne bacaka u snu, dan-danas ne bih imala djecu.
Mogu doći kući s ružem na ovratniku, a njemu bi bilo svejedno.
Pretvarala sam se da ga varam. Htjela sam ga izludjeti.
Mislila sam da će upaliti. U krevetu sam se pretvarala da govorim u snu.
I govorim ja: „Ne, Time! Ne smijemo!
Ne smijemo, Time! Bože dragi, ne smijemo!”
Muž mi je ujutro ostavio poruku: ”Reci Timu da smijete.”
Svima nam s 40 godina vid oslabi.
Svima. Ne možete pročitati čestitku.
S 50 godina počinje slabiti pamćenje. „Idemo na onaj film. Onaj o…”
Sa 60 počnete prditi. Stalno prdite.
Da. A sa 70 izgubite njuh.
Između 60. i 70. godine vam je grozno.
Svi su gledali Carsona.
Kada mi je Carson rekao da ću postati zvijezda,
život mi se promijenio.
Sentimentalna sam. Pogledaj posvetu.
-Lijepo od tebe. -Da.
Lijepo od tebe.
- Govoriš o… -Nisi to morala učiniti.
Za…
Spominješ svoju bebu. Tu su posvete.
-Smijem? -Da.
-„Za Edgara.” Muža. -Morala sam.
„Zbog kojega postoji ova knjiga.
Za Johnnyja Carsona. Zbog kojega postojim ja.” Divno od tebe.
Fox mi je ponudio vlastitu emisiju.
Edgar bi je producirao.
Jasno da smo pristali.
U The Tonight Showu provela sam 20 godina.
Prvo sam nazvala Johnnyja Carsona.
Poklopio mi je. Nazvala sam ga ponovno i opet je poklopio.
Više nikada nije razgovarao sa mnom. Nikada.
Je li Monica Lewinsky tu?
Provjerite ispod sjedala. Ona je moj idol!
Zaradila je sedam milijuna dolara
zbog oralnoga seksa s predsjednikom SAD-a.
Razumijete li me, Kanado?
Sedam milijuna dolara!
To vas ne ljuti?
Da mogu početi iznova…
Da mogu početi iznova, rekla bih kćeri
kada napuni 16 godina: „Melissa, donesi bananu.
Na koljena. Mama mora razgovarati s tobom.”
Ponekad im kažem: „Osoblje!
Usamljena sam.
Tko će me večeras pojebati?”
Buljim?
Gledajte osobu, ne mene.
Gledajte osobu. Nije jebeno teško.
Gledajte osobu.
Reći ćemo to tri puta. To je smisao života.
Prvi put. „Toliko mi je drago.” Hajde, ljudi.
Toliko mi je drago.
Toliko mi je drago da nisam ti.
Hvala i laku noć! Bilo mi je divno!
Najduhovitija žena na svijetu.
Vraćamo se nakon reklama.
Ovakvi su mi događaji vrlo važni
jer me stalno izostavljaju.
Drago mi je što su me uključili. Obično me ne uključe.
Joan, ti si davala, ali večeras ćemo mi dati nešto tebi.
Čast mi je dati ti mjesto u Dvorani.
ČESTITKE JOAN RIVERS
U DVORANI OD 2022.
Čast mi je predstaviti majstora spuštanja drugima,
čovjeka koji je dobar prijatelj svakome komičaru kojega je upoznao.
Pozdravite Jeffa Rossa.
Majstor spuštanja.
Pljesak za Chelsea.
Jeff Ross.
Pozdrav, ljubitelji komedije! Kako ste?
Večeras ću govoriti o nedavno preminulim komičarima.
Ostali smo bez Norma Macdonalda,
Louieja Andersona, Boba Sageta,
Gilberta Gottfrieda i Willa Smitha.
Ima li obožavatelja Gilberta Gottfrieda?
Volio sam Gilberta.
Posjetio sam ga u bolnici netom prije smrti.
Zahvalio sam mu što mi je bio prijatelj.
Primio sam ga za ruku i oprostio se.
Liječnicima je bilo teško proglasiti točno vrijeme smrti
jer je Gilbert uvijek imao gotovo sasvim zatvorene oči.
U Netflixovoj sam emisiji spuštao povijesnim ličnostima.
Nazvao sam Gilbertova agenta i rekao mu da Gilbert mora doći
u Los Angeles glumiti Adolfa Hitlera.
Agent je rekao da ne dolazi u obzir, da nije primjereno.
Gilbertova prva uloga za Netflix neće biti Adolf Hitler.
Onda sam nazvao Gila i rekao mu:
„Gilberte, trebam nekoga za ulogu Adolfa Hit…”
A on će: „...lera?
Pristajem!”
I došao je. Poslali smo ga u garderobu.
Na probi je bio u lederhosenima.
Imao je hitlerovske brčiće i svastiku oko ruke.
Pauza za ručak.
Gilbert je i dalje nosio svastiku.
Pa smo snimali.
Ni na zabavi nakon snimanja nije skinuo svastiku.
Mislim da je s njom letio kući idući dan.
Bio je toliko duhovit te večeri. Reći ću vam nešto.
Gilbert Gottfried bio je najbolji Hitler svih vremena.
Mel Brooks rekao je da je komedija osveta kroz ismijavanje.
Ima li boljega načina za ruganje nacistima od toga da njihova führera glumi
najglasniji i najiritantniji Židov u povijesti?
I zato… Heil Gilbert!
Ima li fanova Louieja Andersona?
Kakav originalan komičar.
Louie Anderson pretvorio je patnje iz djetinjstva u turneje,
televizijske specijale i animirane serije. I sve je redom bilo presmiješno.
Louie nam je objasnio kako da se smijemo vlastitome djetinjstvu.
Dobio je nagradu Emmy, bio je proslavljeni pisac,
voditelj popularnoga kviza
i lice maslaca Land-O-Lakes.
Službeno i neslužbeno.
Louieja Andersona upoznao sam kada smo stajali za susjednim pisoarima
zahoda u njujorškome klubu.
Imao sam 24 godine i tek sam počeo.
Mislim da mi se Louie uvaljivao.
Neću odavati tajne. Reći ću samo
da sam otad njegov obožavatelj.
Sretni smo što smo imali Louieja.
Život bez njega neće biti isti.
Živio Lilly Anderson.
Znam da su ovdje i fanovi Norma Macdonalda.
Često se sjetim mnogo njegovih šala.
Pri prelasku na ljetno računanje vremena
Norm bi uvijek rekao: „Ma to će jedva šest mjeseci.”
Norma su otpustili iz Saturday Night Livea jer se previše šalio na O. J.-ev račun.
Ali komičari moraju govoriti istinu,
bez obzira na posljedice.
To je radio Norm.
Da nam je barem rekao i istinu o svojemu zdravlju.
Imali bismo priliku reći mu koliko ga volimo.
No Norm nije bio takav.
Uvijek je bio korak ispred nas. Sve do kraja.
Nedostaje mi.
Gdje su obožavatelji Boba Sageta?
Bob mi je bio poput brata.
Ali bio je i tata Amerike.
Kao i Bill Cosby.
Ali Bob bi uspavao ljude starinski.
Pričama o svojemu dobrotvornom radu.
Bobova žena, John Stamos, rekao mi je…
da su fanovi posvuda zaustavljali Boba.
Htjeli su ga grliti.
Raznježili bi se i govorili mu:
„Odrastao sam bez oca. Vaš lik u Punoj kući,
Danny Tanner, bio mi je poput oca. Hvala vam.”
Molim vas da njemu u čast donirate
Zakladi za istraživanje sklerodermije.
Mnogo mu je značila.
Bob je bio jak. Pružao vam je potporu kada bi zagustilo.
Nadam se da svi imate prijatelja poput Boba.
Bio je ogromna TV zvijezda, ali živio je kao komičar.
I umro je kao komičar. Na turneji, sam u hotelskoj sobi.
Poskliznuo se i udario glavom.
Poetska smrt za voditelja emisije Šaljivi kućni video.
Da je Bob živ, pitao bi: „Smijem upotrijebiti tu snimku? Dobra je.”
Hvala.
Ovih budućih članova Dvorane slavnih više nema,
no njihove šale žive.
Zaplješćimo još jednom Gilbertu, Louieju, Normu i Bobu.
Čast mi je predstaviti Finišera,
Davea Chappellea!
Finišer.
Finišer. Dave Chappelle.
Dave Chappelle.
Dave.
Dave Chappelle.
Čovječe.
Hvala vam što ste došli. Ne znam kako ste dospjeli u ovu publiku,
ali imate sreće, jebote.
-Dave! -Volimo te, Dave!
Hvala, stari.
I ja volim tebe. Na neosoban i heteroseksualan način.
Imam težak zadatak. Moram u Dvoranu uvesti…
najvećega.
Richarda Pryora.
Najvećega stand-up komičara u povijesti.
Ne želim da bude preosobno, ali komičari vole Richarda Pryora.
Obožavamo priču o njegovu odlasku s pozornice
u Las Vegasu, usred nastupa.
Nakon toga
promotor mu je rekao da više nikad neće nastupati u Vegasu.
A on će: „Boli me briga.
Da si rekao kako više neću jebati u Vegasu, zabrinuo bih se.”
Nenadano je iz šoubiznisa otišao u nepoznato.
Put ga je odveo u San Francisco.
Uz pomoć Paula Mooneyja i još nekih ljudi
počeo je nastupati u klubovima za crnce te je tako polako i sigurno
postao Richard Pryor kojega svi volimo.
Transformaciju nisu omogućili samo klubovi za crnce.
Nego i kokain.
Kada čujem sjajnu šalu nekoga komičara, kažem:
„Da sam je barem ja napisao.”
No šala je često o nečemu osobnom.
Znam da je osobi teško
kada se tako šali o svojemu životu.
Takav je bio Richard Pryor.
Imao sam 19 godina.
Nastupao sam u harlemskome Apollo Theateru. Bio je u publici.
Ušli smo u istome trenutku.
Gurali su ga u kolicima.
Bio sam iza njega i šutio.
Ali pogledao sam iza njegova uha.
Vidio sam ožiljke od pokušaja samospaljivanja.
Došlo mi je da zaplačem.
Nedugo nakon toga nastupao sam prije njega u Newark Symphony Hallu.
Nisam mogao vjerovati da takva legenda nastupa u Newarku.
Družili smo se iza pozornice.
Sjetio se tko sam. Rukovali smo se.
Izašao je uz jezivu pjesmu. Zove se „I'm calling you” (Dozivam te).
Nastupao je 15 minuta.
I odjednom zašutio.
Rekao je publici: „Žao mi je, ali ne mogu.”
U prostoriji se mogla čuti muha.
Neki tip otraga ustao je
i povikao, kao da se želi tući: „Volim te, Richarde!”
Publika je podivljala.
Bila je to najduža ovacija nekome komičaru koju sam vidio. Bio sam mlad,
ali znao sam da svjedočim istinskoj ljubavi.
Bio on dobar ili loš, htjeli su još jednom biti s njim.
Lijepo su ga ispratili.
Taj je trenutak bio presudan za moju karijeru.
Shvatio sam da točno to želim i ja. Želim da tako završi moja karijera.
Možda ne baš doslovno.
Ne u Newarku.
Na mene je utjecao i Paul Mooney.
I…
Zabavljao me je pričama o Richardu.
O Richardu je govorio kao da je on u susjednoj sobi.
Bilo je zaista ugodno i utješno
čuti ga da tako govori o prijatelju.
Drago mi je što sam poznavao i njega.
Ne želim blebetati o sebi, ali…
Želim samo reći da bez Richarda Pryora
ne bi bilo Davea Chappellea.
Svi vi komičari koji se žalite da više ništa ne smijete reći,
po mojemu mišljenju, možda nemate što reći.
On je odličan primjer osobe
koja je govorila sve što je htjela
izvan konteksta.
U njegovo su doba bila samo tri TV kanala.
Nemate se čega bojati.
On je bio toliko hrabar
i za to je platio visoku cijenu. Zato vas nešto molim.
Zaplješćite Richardu Pryoru.
Čitao sam da si rođen u bordelu.
Mislio sam da zafrkavaš novinara.
Rođen sam u majčinoj utrobi.
Dobro, da.
Živjeli smo u… Nazovimo to bordelom.
Mi smo to zvali kuplerajem.
Kupleraj…
Ali to je za mene bio dom!
Sjećam se mušterija koje su dolazile.
Prvi bijelci koje sam vidio.
Dolazili su u kvart pomoći njegovu gospodarstvu.
Fini bijelci. Mogao sam biti zatucan.
Shvaćate?
Mogao sam imati predrasude.
Mogao sam, ali upoznao sam fine bijelce.
„Zdravo, maleni. Je li ti majka tu? Htio bih pušenje.”
Moja je majka u publici.
Volim je. Moja majka.
-Tu je? -Nemoj skrivati lice!
Dođi!
Nisam znao.
Nemoj plakati.
Baka me disciplinirala.
Mlatila me.
Sjećate li se onih šiba?
Otrgnuli biste ih sa stabala
i ostrugali lišće.
Da danas vidim ta jebena stabla, poubijao bih ih.
Uzmete šibu u ruke i fijučete njome na putu kući.
Počnete plakati prije no što uđete u kuću.
Mama!
Mama, oprosti mi! Nikad više neću…
Mama, molim te!
Mama! Molim te!
Nemoj, mama!
Popularan si u Europi?
Što je bilo?
Sasvim dobro pitanje.
Misli da sam super.
-Samo malo. -Misli da sam duhovit.
-Samo malo. -Meni se smije.
-Samo malo. -Kako to misliš?
Bol je smješnija poslije.
Bio sam u zatvoru.
Zbog utaje poreza.
-Kada? -Prošle godine.
-Koliko si dobio? -Dovoljno.
Rekao sam sucu da sam zaboravio na porez.
„Sjetit ćeš se iduće godine.”
Ako ne uključite osjećaje u seks,
ne iznesete svoju dušu, ništa se neće dogoditi.
Muškarci se boje kada su u krevetu sa ženom.
Morate se potruditi i biti mačo. Teško je reći: „Jesi li...
Jesi li…
Jesi li svršila?
Jesi li?”
Muškarci se počnu braniti ako žena kaže da nije.
Odmah reagiraju. Za takva sranja ne preuzimaju krivicu.
Kažu bilo što kada se uplaše.
„Slušaj, srce. Možda ti je pička mrtva.”
Žene znaju kako odgovoriti na takvo što.
„Zašto joj ne daš disanje usta na usta?”
-Sagriješio sam. -Ma ne.
-U prošlosti. Mnogo… -Izliječi se!
Ti si jedini bijelac koji mi je dotaknuo glavu,
a da ga nisam ubio.
Bio sam u ringu s Alijem. On je zakon.
Boksali smo u dobrotvorne svrhe.
Čim uđete u ring s njim, vaše srce počne…
Zapitate se. Ušli ste u taj jebeni ring.
Znaju li svi da je to samo zabava?
A on vas zajebava. Čim uđete u ring,
Ali ovako…
Zapitao sam se zna li on što je ovo.
Ne bi me trebao jebeno mlatiti.
Toliko je brz
da udarce vidite samo kad se vraćaju.
Samo to! I onda pomislite:
„Samo malo.
Neko me sranje upravo pogodilo. Znam da je.”
A trener viče: „Kreći se!”
Vama je to prvi meč, pa skakućete.
Gledao si Egzorcista?
Žene vani ne obavljaju nuždu.
Je li tako, dame?
„Ideš onamo?”
„Ne.
Nikako. Pogledaj ovo.
Previše bi se toga moglo zavući u mene.
Čekat ću da se vratimo do auta.”
„Kujo, nećeš pišati u autu!
Spuštaj gaće i pišaj ovdje.”
„Baš mi je sila. Dobro, malo ću spustiti gaćice.
Ništa si ne umišljaj. Nemoj ništa pokušavati.
Ako vidiš išta, reci mi.
Nećeš ništa pokušavati, zar ne?”
„Ne, dušo. Samo ti daj. Neću ja ništa.”
„Mrvicu ću ih spustiti.”
Volim čekati dok ne krenu pošteno.
„Netko dolazi!”
Ondje sam upoznao Louieja Armstronga.
Ušao sam u garderobu. „Kako ide, Louie?”
Kaže on: „Bijelci i dalje vode.”
Nemojte ići van s mafijašima. Ne možete im platiti večeru.
Stalno vode zabavljače na večere.
Odvedu vas na večeru i svaki put plate račun.
Recimo da vi kažete: „Dajte meni račun.
Dovraga, svaki me put častite.”
„Slušaj, mali. Mi smo zločin.
A zločin se ne isplati.”
Je li netko od vas imao infarkt?
Jebeno boli!
Ne serem. Šetao sam dvorištem.
Šećem ja tako i odjednom začujem: „Ne diši!”
Molim?
„Čuo si me, jebote. Ne diši!”
„Dobro, neću!”
„I jebeno začepi.” „Oprosti, nemoj me ubiti.”
„Klekni i dokaži to.” „Neću ustajati.”
„Sada razmišljaš o smrti?”
„Da, razmišljam.”
„Nisi razmišljao kada si žderao svinjetinu.”
„Nisam…”
Osvijestio sam se u vozilu hitne.
A iznad mene samo bijelci.
„Koja pizdarija.
Umro sam i otišao u pogrešan jebeni raj.”
Čuli ste da ljudi puše crack,
ali je li netko od njih odletio u zrak?
Zašto baš ja?
Deset milijuna jebenih ljudi puši crack, a ja odletim u zrak.
Želim reći da ste pokazali mnogo ljubavi
kada nisam bio dobro. Cijenim to.
Također… Da, zaplješćite si.
Znam i da ste zbijali gadne šale na moj račun.
A mislili ste da nisam čuo za to.
Toliko me volite.
Sjećam se ove. Zapalimo šibicu.
Što je ovo? Richard Pryor šeće ulicom.
Na TV-u su jedne večeri rekli da sam umro.
Bio sam sav u zavojima. „Richard Pryor umro je prije pet minuta.”
Ljuti me nešto.
Nisam nikada upoznao
komičara koji je genijalniji od mene.
I nikada mi neće odati priznanje za sve što radim.
Bome je bio u krivu.
Godine 2016. ovdje sam snimio prvi specijal za Netflix.
Na godišnjicu premijere filma Richard Pryor: Live on Sunset Strip. 12. ožujka.
Snimao ga je u ovoj prostoriji.
Uskrsni vikend, kada ljudi slave Isusovo dizanje iz mrtvih.
Kada je snimio specijal, zapalio se.
Prvi je put bio u javnosti nakon toga groznog incidenta.
I ja sam prvi put bio u javnosti nakon onoga skandala na televiziji.
Čast mi je biti ovdje večeras.
Volimo te, Richarde.
Sa zadovoljstvom uvodim Richarda Pryora u Dvoranu.
ČESTITKE RICHARDU PRYORU!
U DVORANI OD 2022.
Hvala vam što ste došli. Bog vas blagoslovio i laku noć.
Dvorana.
Godina…
Prva godina.
Dvorana. Prva godina.
Prijevod titlova: Tomislav Fogec
POSJETITE NATIONAL COMEDY CENTER U JAMESTOWNU, NY
BUDUĆI DOM DVORANE