Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
MIN FAMILJ I FÄRG
AV FERRARI OCH VENOSA KLASS 3C
Det här är jag. Leone.
Det här är min pappa Simone.
Simone borde vara antropolog men han gav upp sin karriär
för att sköta en krog i centrum med utsökt mat.
Han är rolig, sportig, självsäker och har lärt mig massor av saker.
Snart får du den där i halsen.
Det här är Paolo, min andra pappa.
Paolo är en väldigt ambitiös arkitekt,
men han har lagt ambitionerna åt sidan för att koncentrera sig på möbelaffären.
Men varje dag säger han åt mig att följa mina drömmar.
Men vi ska spola tillbaka till innan jag fanns.
Paolo och Simone var älskare och hade varit tillsammans i fem år.
De var redo att bilda familj.
Nu igen?
Sorgligt nog har familjer som de inte rätt att adoptera i Italien.
Men sen träffade de henne.
Det här är Tilly.
Simone träffade henne på University of California.
När han och Paolo berättade om sin önskan för henne
erbjöd hon genast att hjälpa dem.
Så tack vare Tilly föddes jag till allas stora glädje.
-Leone, le! -Le!
Min barndom var lik många andra barns.
Jag lade inte direkt märke till att min familj var annorlunda.
Men när jag blev äldre fanns delade åsikter och folk protesterade.
Vissa försvarade traditionella familjer,
och andra ville ge rättigheter till färgstarka familjer som vår.
När jag var elva fick de äntligen ingå civilt partnerskap.
Då blev de officiellt ett par även i lagens ögon.
Med den här ringen tar jag dig till min make.
Härmed förklarar jag er man och man.
Länge leve de nygifta!
Civilt partnerskap var ett stort framsteg, så klart,
men två personer av samma kön fick ännu inte stå på en födelseattest.
Har du ingen fullmakt måste en av föräldrarna hämta journalen.
Jag är ju en av föräldrarna! Vad mer kan jag säga?
Därför hade jag bara en förälder på min födelseattest.
Du skulle ha tagit med fullmakten.
Bara Paolo stod på min attest.
Men för några månader sedan fick vi en god nyhet.
Här är de!
Förklara varför det är en viktig dag idag.
-Vänta tills vi har klätt på oss, Leo. -Kom igen, pappa. Säg nåt!
Det är helt absurt, för jag har ju varit din pappa i 15 år,
men från och med idag ska jag stå med på din födelseattest.
Borgmästaren i Fiumicino ska med lite mod skriva under den amerikanska attesten
där både Paolo och Simone står som mina föräldrar.
GODKÄND
Då var väl allt som det ska?
Tyvärr inte.
Mina föräldrar varnade mig att attesten kunde bli ogiltig.
-Vad tycker du? Det funkar väl? - Ja, det funkar, men…
Det går kanske lite för fort. Eller hur? Kolla på Mirante och Fabbri.
-Deras är en timme lång. -Och tråkig. Om myrornas sociala struktur.
Vi har en familj, kamp för rättigheter…
-Det är verkliga livet. -Jag vet, men…
-Det är något som saknas. -Vi har ingen komplikation.
Som vad?
-Som vem som är din riktiga pappa. -Men sluta nu. De är det båda två.
Hur är det möjligt att du inte vet vem din biologiska pappa är?
Vem är det?
Fransyskan?
Ställ dig i kö. Hon har just börjat här och vill röra sig i rätt kretsar.
Oss lär hon inte bry sig om.
-Vad var det jag sa? -Håll käften.
Listen, please.
Kom ihåg att era filmer ska visas i slutet av året.
Hela skolan kommer att få se dem, plus era familjer.
Leone.
Hur går det med din film om HBTQ-rättigheter i Europa?
Bra, tack.
Bra. Vi berättar om dem med hjälp av min familjs historia.
Jag är bara orolig för att det kan bli lite för personligt.
Er generation lägger ut varje ögonblick på sociala medier.
Ni vet mycket väl hur offentligt det privata är.
Att utgå från personliga upplevelser är rätt sätt att närma sig ett ämne.
Invandring, miljön, medborgerliga rättigheter, solidaritet…
Det är väldigt intressanta ämnen.
De visar på medvetande.
Jobba på nu, allihopa.
Jag ber er att arbeta ifrån hjärtat.
Okej?
Hej då.
Bra jobbat, Ele. Håll dig lågt.
Jag vet att ni just har upptäckt onanin, men överdriv inte.
Jag har ditt gräs.
Bra jobbat, Leone. Fortsätt så.
Kom igen, Michela.
Kom igen.
-Herregud! -Vad fan skrattar du åt?
Tjejerna kommer att rädda oss.
Det märks att du inte runkar.
Jo då. Jag rökte i alla fall inte på innan lektionen.
-Man måste göra kvalitetskontroller. -Visst.
Kom igen, ni fixar det här. Vad sysslar ni med?
-Den nya killen är bra på att klättra. -Bra.
Han har visst en chans med fransyskan.
Lite mer energi, tack!
Snygg, lång, vältränad, och skolans snyggaste tjej.
Han får nog bra betyg utan att plugga också.
-Jag har fest ikväll. -Okej.
-Och? -Du är bjuden, idiot.
Klockan tio. Det kommer massor av folk.
Vi behöver gräs.
Visst, så mycket ni vill.
Okej.
-Jag går inte på den festen. -Snälla, Leone.
-Nej, jag går inte. -Gör det för min skull.
Kom igen. Hur svårt är det? Varför vill du inte gå?
Vi röker lite, dricker lite.
Okej, men bara för att du tjatar.
-Vilken kompis du är. -Sluta.
-Tack. -Jacopo!
Dig glömde jag.
Ursäkta, magistern. Jag har ont i magen. Jag måste på toa.
Leone!
-Leone, det är mat. -Jag kommer!
Sätt dig, Leone. Den där grejen du gör med Jacopo i skolan…
Är det nödvändigt att visa upp vårt privatliv för alla?
Är du inte stolt?
-Vår son är aktivist. -Ja, eller opportunist.
Han utnyttjar sina föräldrars kamp för att få bra betyg i skolan.
Det tycker jag låter som ett okej ändamål, ändå.
Okej.
Okej, men bara så du vet,
så godkänner jag inga bilder på mig där jag inte är jättesnygg och jätteung.
Då blir det inga bilder på dig i filmen.
Med fotoredigeraren kan jag kanske rädda ett par, tre stycken.
Din skitstövel.
Killar, det är Tilly.
-Hej, Tilly! -Hej!
-Hur är det? -Hur mår min fina italienska familj?
-Fick ni paketet? -Ja.
Vilken underbar present.
Wow!
Jättevackra. Tack så mycket.
-Var är den lille? -Jag är inte liten längre. Hej, Dede.
- Ciao, Leone. Hur mår du? -Bra. Själv?
-Gillade du presenten? -Självklart.
Den ska jag fånga vackra drömmar med. Tack.
Vi saknar dig, Tilly. Vi saknar dig.
Det är vårt fel. Det är vår tur att hälsa på.
-Hej, Leroy. Hur mår du? -Hej, killar.
-Grattis på bröllopsdagen. -Hur är det med hojen?
Jo då, jag älskar den. Nästan lika mycket som henne.
Vi måste gå. Vi är i butiken och det kommer folk nu.
Men det var inte den sista bröllopsdagspresenten.
Vent'anni tillsammans.
-Tänka sig. -Puss!
Tjugo år!
Vad coolt.
Tack.
Kom igen, Leone, vi kom precis. Låt oss ha lite kul ikväll.
Vad fan gör de?
-Killar! -Dario!
Dario? Kan du sluta vara en idiot eller?
Fan.
Är de inte kloka?
Jag går och röker. Vi ses.
Är allt det här ditt?
Va?
Du är en idiot.
Lägg av.
Han gillar att slåss. Det är hans hobby.
Håll käften, Anna.
-Dario. -Kom och kolla på den här filmen.
Kolla här.
Vad dricker du?
-Håller du mig sällskap? -Jag? Ja.
Jag hatar fester.
De är alltid fulla av idioter.
Det är det Dario gillar. Det finns alltid nån att slåss med.
Ja, din kille är faktiskt ganska vålds… bestämd.
Min kille? Dario? Han är inte min kille.
Inte? Ni verkade bara…
-Han är… -Min tvillingbror.
Din tvillingbror.
Jag måste säga att din bror verkar passa in bra.
Med idioterna?
Nej.
Han gillar att spela alfahanne.
Men han är inte som dem. Vi är så olika.
Jag älskar att vara i Italien, men han saknar hålan Lille.
-Bodde ni i Lille? -Ja.
-Lille är fint. -Nej, Lille är en håla.
-Det är kallt och regnigt. -Ja, det är varmare i Rom.
-Det är varmare, men på vintern… -Det är definitivt varmare.
-Just det. -Och så stort.
I Lille känner man alla efter ett tag.
Okej, men det är inte New York direkt.
Nej, men det finns så många olika människor.
Jag har aldrig träffat nån som har två pappor.
Jag såg att du håller på med en film i skolan.
Bra låt. Ska vi dansa?
-Kom. -Nej, jag tittar på.
PAPPA SIMO… HÄMTA OSS SÅ SENT DU KAN!
MINST TVÅ TIMMAR TILL. UPPFATTAT?
Tyckte ni om vinet?
Jag föreslog det för att jag själv älskar
hur robust Cabernet sauvignon gifter sig
med den fantastiska medelhavssmaken av Bolgheri som ger…
Får vi se dessertmenyn?
-Självklart. -Tack.
Michela, ta en dessertmeny till det bordet och ge mig den trådlösa.
Var fan är min mobil? Jag måste ringa min son.
Jag ska hämta den.
Börjar du bli gammal?
-Jag kan inte dansa. -Slappna av.
Riccardo.
Riccardo…
Riccardo. Jag vet inte.
Jag har försökt ringa i en timme. Var är du?
Kan du komma hit efter stängning?
Varför svarar du inte? Vad har hänt? Är du på restaurangen eller med fotbojan?
Gode Gud.
Hör nu, älskling. Jag börjar bli orolig.
Om du hämnas för häromkvällen ska du få betala för det.
Gode Gud.
Nej, det är inte sant. Men ring mig.
"Älskling."
INKOMMANDE SAMTAL
Nej, sabba inte det här.
Nej!
SIMONE, SVARA!
KAN INTE PRATA. JAG ÄR HEMMA
"Inte svara…"
HEMMA? SKA VI INTE SES?
Nej!
"Nej, jag kan inte ikväll."
BACKA LITE, FÖRRESTEN. JAG BEHÖVER LITE TID.
VAD MENAR DU?
"Vi kanske har sabbat allt."
ÄR DU INTE KLOK?
KOMMER DU PÅ DET EFTER TVÅ ÅR?
SNÄLLA, ÄLSKLING… BERÄTTA VAD DET ÄR!
Två år?
Två år…
Vad fan vill du?
Vet du, Lavinias vänner är faktiskt trevliga.
Fast de tror att de är så coola. En heter…Jonathan.
Han kallar sig trappare, men jag hörde hans låt.
Jag är från gettot, jag krossar dig Jag är krypskytt, jag skjuter dig
Den är skitdålig. Men de gillar det, så det är lugnt.
-Vad vill du? -Leo, du är min bästa vän.
Jag delar allt med dig. Vi är bästa vänner för alltid.
Ja, detsamma.
Nu räcker det. Det räcker.
Pappa kommer snart och du är rödögd och svettig.
Jag bytte med killarna.
-Kolla. -Vad fan är det där?
Enligt min vetenskapliga åsikt är det lika delar ecstasy och speed.
-Ge tillbaka dem. -Nej. Testa, Leo. Det är grymt.
Jag flyger!
-Ta dem. -Nej, tack.
-Lägg dem i fickan. -Pappa kommer snart!
-Då har vi ont om tid. -Vad?
-Vi måste göra det nu, Leo. -Vad?
Bada, Leo.
Nej!
Kom upp, Ja.
Kom igen.
Paolo.
-Vad gör du här? -Simone är otrogen.
Vad ska jag göra?
Förlåt.
Han kommer att lämna mig. Jag vet det.
Lyssna på mig.
Du vet att jag älskar dig. Du vet att jag gör vad som helst för dig.
Men, Paolo, om jag var Simone hade jag lämnat dig för längesen.
-Vad fan säger du? -Ja!
Sen Leon föddes har du inte gjort nåt annat
än tänkt på barnmat, blöjor, läkarbesök, vaccinationer,
och sen läxor, utbildning, lärare.
-Ja… -Engelskalektioner, kinesiskalektioner!
Vad hände med förhållandet?
Vad hände med Eros?
Eros? Efter 20 års äktenskap? Vad hände med Eros? Inte vet jag.
Han stack. Han tog semester.
Jag trodde att vår relation byggde på andra saker.
-Kärlek, trodde jag. -Då talar vi om kärlek.
När såg du Simone i ögonen senast?
När frågade du senast hur han mådde, vad han tänkte på, vad han är rädd för?
-Vi har så lite tid. -Du måste ta dig tid, Paolo.
Jag talar av egen erfarenhet.
Carlo?
Carlo.
-Men Carlo? Carlo? Vår Carlo? -Carlo, Carlo, Carlo, ja.
En tjugosexåring.
Yogainstruktör.
Tuttar som två gröna äpplen på en gren.
Vig som en skyltdocka och en röv slät som marmor.
-Men Carlo, Carlo? -Ja, Carlo, Carlo.
Jag skulle överraska honom och hämta honom från yogan
och hittade dem i bilen.
Hon befann sig i positionen som kallas "suga av föraren".
Den slampan.
Vad skulle jag ha gjort?
Va?
Sparkat honom i röven. Klått upp honom.
Eller inte.
Jag förlät honom. Jag insåg att det var mitt fel också.
Vet du vad jag gjorde?
Jag föreslog trekant.
-Vad? -Sex med tre.
Nej, jag vet vad trekant är.
-Men hade ni… -Nej, den slampan vägrade.
Men min poäng är…
…att jag inte gav upp. Jag slogs för att vinna tillbaka honom.
-Och jag gjorde det. -Mamma, vad är en slampa?
-Älskling, var har du hört det ordet? -Du sa det.
Gå och lägg dig nu. Det är skola imorgon.
-God natt, morbror. -God natt, vännen.
Vilken hörsel hon har.
Pao.
Du har inte sett min mobil?
Nej.
Gissa vad det här är.
-Vad är det? -Gissa.
Nej…
Vi skulle mäta densiteten på en vätska. De sa inte vilken.
Den här har en hög halt delta-9-tetrahydrocannabinol.
Hej, killar.
Vad gör ni?
Inget.
Det är en örtblandning.
-Såna örter? -Ja, såna örter.
Har ni testat den?
-Nej, inte än. - Ska vi testa den ikväll?
-Ja? -Jag kan inte ikväll.
-Mina föräldrar firar 20-årig bröllopsdag. -Vad fint. Vad ska ni göra?
Vi ska bara äta middag hemma med tårta och lite bubbel.
Vad synd.
Ni kan komma om ni vill.
Det blir inte som igår, men om du tar med…
Leo, jag älskar din familj, men middag med dem? Nej, tack.
-Ursäkta mig. -Ja, det blir trist. De är gamla.
Jag har inget emot det.
Jaså?
Jag tar det gärna lite lugnt efter igår.
Och mamma bråkar inte om vi är med dina föräldrar.
-Får jag komma om Jacopo inte gör det? -Ja, absolut.
-Okej. Skickar du adressen? -Ja.
Leone.
Jag sålde just den här kemiuppgiften för 60 euro.
Jag sålde den till vaktmästaren. Vad skrattar du åt?
-Har du smakat? -Nej.
Hon…
-Smakade hon? -Nej, hon smakade inte.
-Jag säger det sen. -Vi smakar senare.
Så pinsamt. Min familj kommer säkert att behandla mig som ett barn.
Vad spelar det för roll?
Det var mission impossible att snacka med henne, så varför gnäller du nu?
Raring!
-Paolo sa åt mig att duka åt sex personer. -Ja, perfekt, Mariela.
Paolos föräldrar kommer inte, och Monica och Carlo har inte barnen med.
Leone ska ha med sig en vän.
-Tack, Mariela. -Varsågod.
Kom igen, Paolo.
Du är en 52-årig homosexuell man och har sett mycket i ditt liv.
Du ska nog överleva detta svek också.
Och denna bjudning.
Vad gör ni? Talar ni med spegeln?
-Va? -Allt är färdigt.
Simone och Leone håller på med det sista på maten. Jag går nu.
-Grattis på bröllopsdagen. -Tack. Hej då.
Nu så.
-God kväll. -God kväll.
Jag heter Elisa Del Monte. Du måste vara Leone.
Ja, Ferrari.
-Hej, Anna och Dario. -Hej.
Det var snällt av er att bjuda Anna. Jag ska snart gå,
men jag vill gärna säga grattis till dina föräldrar.
Pappa…
-God kväll. -God kväll.
-Paolo. -Elisa. Trevligt att träffas.
-Är det du som är Anna? -Ja.
-Angenämt. -Det här är Dario.
Hej, Dario.
-Vilket fint hem ni har. -Tack.
Jag ville bara tacka för inbjudan och gratulera er till milstolpen.
Anna sa att ni firar 15 år.
-Det är faktiskt 20 år. -Gratulerar hur som helst.
Om er fru är här vill jag gärna gratulera henne.
Hon är säkert upptagen. Jag får träffa henne en annan gång.
-Hej. Du måste vara Annas mamma. -Ja.
-Hej, vad trevligt. Simone. -Är du kocken?
Nej, jag är en bra kock, men jag är Leones andra pappa.
Det stämmer. Ja.
Var det nån som glömde säga att bröllopsdagen firades av två män?
Kanske.
Ja, faktiskt. Nej… Ja…
Anna, varför sa du inte det? Vad dum jag verkar nu.
Nej, det är ingen fara.
Nej, det är klart att det inte är något problem.
-Jag visste bara inte. Gratulerar. -Tack.
Jag sa precis det till…
-Paolo. -Ja, min man.
-Just det. -Hans man.
Just det.
Nu måste jag gå. Tack. Hej då.
-Hej då. -Hej då.
Hej då.
-Leo. -Jag sa det.
Alla i skolan vet.
-Det gör inget. Kom nu. -Vad är det?
-Hej. -Hej.
-Simone. -Anna.
-Känn dig som hemma. -Tack.
Är du inte från Rom, Anna?
-Nej, jag har precis flyttat hit. -Hon är ny. Hon började på min skola i år.
Anna, ursäkta mig,
men du kunde ha varnat din mamma om att Leone har två pappor.
Varför? Måste det specificeras? Jag ville bara se hennes min.
Mamma tycker sig vara en öppensinnad, modern kvinna,
men hon förstår sig bara på traditionella familjer.
Visst.
Men kallar man henne homofob säger hon att hon har…
Massor av homosexuella vänner.
Ja, men dem har jag aldrig träffat.
Sanningen är att hon inte står ut med tanken på att er familj
kan vara lyckligare än hennes.
-Vem är det? -Det måste vara Mariela.
-Hon glömde säkert sin handväska igen. -Jag öppnar.
-Kan du ta ut tårtan ur kylskåpet? -Visst.
Visst.
Jag kommer.
Vad gör du här? Är du tokig?
Jag har ringt och ringt. Varför svarar du inte?
-Min mobil är borta. -Jaså, är den borta?
Har du nåt att säga, säg det rakt ut. Ber jag om för mycket?
Jag vet inte vad fan det är med dig, men du måste gå. Vi får prata senare.
Ska du fira din bröllopsdag?
-Ja, och? -Grattis. Vad fint.
-Vet han att du knullar med mig? -Kan du sluta, för fan?
-Min son är här. -Vem bryr sig.
-Sluta skrika. -Simone, vem är det?
Det är en jobbgrej. Jag kommer.
Lugna ner dig.
Vad tänkte du? Varför kom du hit? Försvinn.
Du kan väl åtminstone se mig i ögonen och säga det.
-Vad ska jag säga? -Om jag tänker på all skit du har sagt…
Du skulle lämna honom och leva med mig. Jag trodde dig, som en idiot.
Jag fattar inte att du kommer hit och bråkar.
Jag vill inte träffa nån som gör så här om jag inte svarar i mobilen.
Behöver du hjälp med tårtan?
Vem är det?
Han har bjudit hit honom på kvällen vi firar vår bröllopsdag.
Vad gör du? Ska du ställa till en scen inför alla?
Släpp mig.
Jag har redan varit tålmodig. Släpp mig nu.
Lugna ner dig. Lyssna på mig.
Jag ska säga vad vi ska göra nu. Vi går in och sätter oss och äter.
Vi tar oss igenom kvällen.
Sen kan vi lugnt och behärskat ta upp saken med Simone. Går det bra?
Lugnt och fint, som du är så bra på.
Okej? Det kanske inte är precis som du tror.
Det är sant. Just det. Varför…?
-Folk överdriver ju. -Javisst.
Det är sant. De kanske…
Nej.
-Jag ska döda honom. -Ska Leone få veta när hans kompis är här?
Och Carlo som redan tycker att ert äktenskap är en fars.
Det är det.
En fars.
Det har blivit det.
Det finns mycket att se i Rom.
Mer än i Rom, pappa. Anna vill se andra orter i trakten.
Jag tänkte ta henne till Guadagnolo. Vad säger du, pappa? Guadagnolo?
-Ja. -Ja, där är det vackert.
-Minns du, Carlo? -Ja, jättefint.
-Väntade du inte på mig med tårtan? -Nej.
Kan vi det?
Ja.
Vem var det som kom?
En leverantör till restaurangen.
Ja, ursäkta. Han kunde inte nå mig för jag har tappat bort min mobil.
-En leverantör? -Är grädden också vegansk?
Kommer leverantörerna hem till folk på kvällarna nu för tiden?
Han fick ju inte tag i mig.
Det är klart. Leverantörer kommer och stör oss mitt på bröllopsdagen.
Nu räcker det.
Inte nog med det,
leverantörerna kysser ägarna i deras trädgårdar också, va?
-Är du inte klok? -Säg sanningen.
Vad är det här?
Fråga din pappa.
-Kysste du leverantören på riktigt? -Pappa?
-Vad menar han? -Ingenting.
Stackars Anna som ska behöva se en hysterisk scen från honom.
-Jag menar… -Det gör inget.
-Ursäkta. Varför har du min mobil? -Du glömde den hemma.
-Du sa att du inte hade sett den. -Det hade jag. Jag såg Riccardos sms.
-Vem är Riccardo? -Leverantören!
Killen som har levererat till Simone i två år. Tar jag fel?
Jo, två år.
Pappa.
Leone, jag ska förklara i lugn och ro.
Hur kunde du?
Förklara. Hur i helvete kunde du? Jag litade på dig.
Nej.
Nej, om du gjorde det hade du inte snokat bland mina sms.
Är det mitt fel för att jag kom på dig?
-Vad fan läste du mina sms för? -Byt inte ämne.
-Simone, Paolo, barnen är här. -Det här är inte rätt tidpunkt.
Vi pratar om det en annan gång. Då kan vi också prata om…
…vår separation.
-Din skitstövel. Vart fan ska du? -Jag sabbade vårt äktenskap.
Eftersom allt är mitt fel så drar jag. Är du nöjd nu?
Ja, jag är nöjd. Vem är hysterisk nu?
-Vem är hysterisk? -Pappa.
Jag går. Se nu…
Vart ska du? Visst, gå!
Jag förstörde allt.
-Jag kan… -Vem är det?
-Leverantören igen? -Carlo.
-Jag öppnar. -Nej.
-Leone. -Pappa, låt mig komma förbi.
Nej, jag går. Jag vill att han kommer hit.
Ni fattar inte.
Grattis på bröllopsdagen!
Hej.
Leone?
Förklara då!
Vilken trevlig skitkväll.
Mina föräldrar skrek alltid på varandra.
Sen gjorde de slut och allt blev mycket bättre.
Imorgon åker vi väl ändå till…
-Guadagnolo? -Guadagnolo. Eller hur?
-Ja. -Okej.
Anna?
Stick! Dra åt helvete!
Jag tar hand om Leone, som jag alltid har gjort.
Du är snygg i den kostymen.
Jag råkade få fram den bara.
Det är Prada.
Jag har alltid avundats din stil. Förfinad men inte pretentiös.
Förlåt, Tilly.
Förlåt, Leroy.
-Det var en jättefin överraskning, men… -Nej då. Vi ville bara säga hej.
Vi åker igen nu.
-Vart ska ni? -Till Sicilien.
Vi ska besöka byn Leroys familj kommer från.
Sexhundra kilometer på motorcykel är en lång resa.
Det är ingen motorcykel, det är en Harley.
Den är inte lika bra som min, men det går nog.
Simone, ska du gå?
Ja.
Ragazzi…
Jag vet inte vad som har hänt, men…
Ni ska veta hur mycket jag älskar er.
Vi voglio bene.
Vi älskar dig också, Tilly.
Du är som en syster.
En annan gång hade det varit fint att kunna umgås lite, men…
Tilly, jag måste gå nu.
Bra.
Stick, för fan. Dra åt helvete.
Kom aldrig tillbaka!
Vem är det?
Får jag komma in?
Hej, Dede.
Dede?
-Vill du fortfarande kalla mig det? -Föredrar du "mamma"?
Nej, nej. Dede går jättebra.
Du är så kreativ.
Jag säger alltid det till mina barn när jag pratar om mia famiglia italiana.
Såg du det?
-Har de aldrig gjort så innan? -Jo då.
Men bara för vanliga saker. Det har aldrig gått så långt.
Döm dem inte för snabbt, Leone.
Jag trodde bara inte att det kunde hända dem.
Inte jag heller.
Vilken bra komplikation till filmen jag gör om vår fina familj.
Och nu?
Det finns en gammal japansk konstform som heter "Kintsugi".
Om något dyrbart går sönder så slänger man inte det.
Istället lagar man föremålet med flytande guld.
Ärren blir kvar, men föremålet blir ännu mer dyrbart.
Ärren blir en bra sak.
De gör en helt unik.
Fattar du?
Jag tror det.
FÖRLÅT MIG… JAG ÄLSKAR DIG
Dra åt helvete!
-Hej. -Jag var klar för en halvtimme sen.
Det är visst jättebra klättring i Guadagnolo.
Jag fick inte åka för mamma om inte han följde med också.
Javisst.
Det är farligt att träffa sonen till två hysteriska bögar.
-Berättade du för henne om igår? -Nej.
Mamma har sina egna problem att tänka på.
Och din mamma? Tilly?
Hon är väl din mamma? Vad sa hon?
Nej, hon är inte min mamma.
Hon är min bärare, min Dede.
Jag kallar henne det. Det är en lång historia.
Igår när jag såg er
verkade ni som en så fin familj.
Vad synd.
Jag försökte gissa vem av dem som är din biologiska pappa.
Men du liknar dem båda lite. Jag kunde inte lista ut det.
-Är det Simone eller Paolo? -Jag vet inte.
-Vad menar du? -Vi vet inte. Måste vi prata om det?
Självklart.
Du vet väl vad en cocktail är?
Jag blev till av en cocktail.
Mina föräldrar tog ett provrör och blandade sin…
-Sperma. -Ja. Just det.
Inte mer med det.
Det blev ett embryo av blandningen och donatorägget.
Embryot placerade de i Tillys mage och efter nio månader kom jag.
Fattar du?
Jag tror det.
KAN DU GE MIG EN ANDRA CHANS?
Vackert, va?
-Det var värt ansträngningen. -Jättefint.
Klippan ser fantastisk ut. Ska ni två också klättra?
-Dit upp? -Ja.
-Nej, tack. -Du då, Leone?
Det är ganska högt.
Jag har utrustning till dig också. Jag kan hjälpa till.
-Jag preparerar rutten. -Jag filmar äventyret.
-Du behöver inte göra det. -Nej. Jag fixar det.
-Är du säker? -Vad bra han är.
Ja, han är bra.
-Väldigt. -Väldigt.
Det fixar du lätt.
Rep.
Okej, jag kommer.
Klättra långsamt, Leone. Hitta tag för händer och fötter och klättra lugnt.
Bra.
Den där.
Fortsätt så.
-Så där ja. -Hur går det?
Okej.
-Sätt handen där. -Där.
-Här? -Framför knät.
Hitta taget där.
Så ja. Bra jobbat.
Bra.
Lugnt.
-Gick det bra, Leo? -Ja.
Ta tag i väggen igen.
Var försiktig.
Fortsätt.
Kom igen.
Akta dig.
Hur går det?
Okej? Kom nu.
Bra.
Handen.
Bra! Där ser du att du klarade det. Bravo.
Jag hade inte klarat det utan dig.
Hon lägger väl inte ut videon?
Hurså? Den får ju dig att se bra ut. Du visade att du har mod.
Så varför inte?
Jag önskar att jag hade mod till annat.
Jag gillar att vara med dig.
Det är verkligen…
Man träffar inte ofta killar som du.
Det får mig att tänka, för…
Till slut…
Du är den första gaykillen jag har gillat. Jag vet inte hur man gör.
Dario, jag är inte gay.
-Vad menar du? -Jag är inte gay.
Dina föräldrar är ju bögar, jag menar… Nej.
-Jag tror det inte. -Jag menar inte…
Anna sa också det. Hur kan du inte vara gay?
Mina föräldrar är gay!
Mina föräldrar är gay, inte jag. Dina föräldrar är ju hetero, men inte du.
Det är ingen smittsam sjukdom man kan få.
Tänker du berätta för någon? Håller du det för dig själv?
Bra.
-Gick det bra, Leone? -Din bror är ett svin.
-Förlåt. Han förstår sig inte på det här. -Du visste det, eller hur?
-Ville du fixa ihop mig med din bror? -Jag visste att han gillade dig.
Jag trodde att du gillade honom.
Det var därför du var så intresserad av mina föräldrar, och så trevlig.
-Du ville komma hem till mig. -Jag ville hjälpa honom.
Hela mitt liv har folk kallat mig gay på grund av mina föräldrar.
Jag är ledsen att göra er besvikna.
Jag skulle gärna vara homosexuell, men det är bara så att jag inte är det.
Förstår du verkligen inte varför jag är här?
Jag gillar dig, Anna.
Jag trodde att du gillade mig.
Jag tog fel.
Jag är ledsen.
-Hej, pappa. -Hej, gubben. Hur gick utflykten?
Den gick. Hur mår du?
Jodå, bra.
Jag ser att du har möblerat om.
Ja, vi har städat upp lite.
-Är du hungrig? Vill du ha nåt att äta? -Nej.
-Vad håller du på med? -Städar lite.
Slänger du pappas flaskor?
Jaha, menar du din pappas lilla pretentiösa samling? Ja.
De var viktiga för honom.
För att han fick sitt sommelierdiplom?
Det här då?
Jag är ledsen, pappa.
Jag går och lägger mig. Jag är ganska trött.
Det var inte meningen att det skulle gå så.
-Jag var en idiot, jag erkänner. -Ser man på.
Bravo.
Men…
Jag tror inte att du inte vill ha mig.
Till och med kemiläraren gillade blandningen.
Han måste ha smakat, för jag fick en tia.
Leone.
Hur länge ska du ignorera mig? Vi går faktiskt i samma skola.
Leone, jag ska hem.
-Låt mig vara! -Vad måste jag göra?
Gå ner på knä och be? Jag gör det.
-Är det ett skämt för dig? -Överdriv inte.
-Jag visste inte… -Vad? Att jag inte är gay?
-Förlåt att jag inte berättade. -Nej, Leone.
Stanna.
Jag tror inte att du hade fel.
Om vad?
Om att jag gillar dig lite.
Din pappa är här.
Den snygge.
Vi pratar om det här sen.
Ja.
Hejsan.
Vad gör du här?
Jag ville umgås lite med min son.
Ska vi ta en bit mat? En god pizza?
Pappa lider, och du bryr dig inte.
-Det är inte lätt för mig heller. -Det var ju ditt fel.
Jag hade ett hemligt förhållande. Jag är hemsk, jag ljög, jag vet.
Men jag tycker inte att allt är mitt fel. Allt i livet är inte svart eller vitt.
Vi hamnade här tillsammans.
Ibland tar saker en vändning, och man vet inte ens…
-Vet du inte? -Jag försökte, Leo.
Vi försökte och det gick inte.
Jag vet att jag gjorde fel, men det var en konsekvens inte en orsak.
Förstår du det?
Jag vet inte.
Vill du inte berätta för mig om Anna?
-Hon verkar cool. -Kommer du hem?
-Var ni på utflykt? -Pappa.
Kommer du hem?
Jag vet inte. Inte än.
Jag kommer alltid att finnas där för dig. Alltid.
Mig slipper du inte så lätt.
Var ska vi köpa pizza?
En annan gång, pappa.
JAG HAR VIKTIGA NYHETER. KOM TILL MITT KONTOR IMORGON.
Just vad vi behöver.
Jag beklagar att behöva säga det här,
men domstolen har beslutat mot dubbelt faderskap.
Va?
I lagens ögon är vi alltså inte längre föräldrar båda två?
Vad gör vi nu?
De kan komma att be er att återställa den tidigare situationen.
Du menar när det stod på attesten att bara jag var Leones förälder?
Det fungerar inte så.
Eftersom ni inte ville ta reda på vem som var pappan
kan det hända att de ber om ett test.
De kan till exempel be er om ett dna-test.
Kan de tvinga oss att göra ett test för att fastställa faderskapet?
Det är möjligt. Ärligt talat är det högst sannolikt.
Nej, det är ju en nazistlösning. Vi kan väl ha det som det var innan.
-Du bestämmer inte. -Så är inte lagen.
-Lagen är så. -Lagen är inte så.
"Som tidigare."
Enligt italiensk lag har favor veritatis företräde framför favor minoris.
-Vad fan betyder det? -Jag ska förklara.
I det här landet avgörs föräldraskap
uteslutande genom en genetisk länk till barnet.
-Uteslutande? -Uteslutande.
-Uteslutande. Det är klart. -Jag vet inte, Domenico.
Om vi tvingas…
Att göra såna dna-test skulle bli traumatiskt för oss alla.
Speciellt för Leone. Jag menar…
JAG ÄR HÄR…MEN VAR ÄR DU?
Bakom dig.
Titta inte än.
Varför inte?
-Har du en present till mig? -Ja.
Den här.
Gillar du den?
Varför jag?
För att du har varit snäll.
Har jag?
-När? -Alltid.
Till och med när du hängde på klippan.
-Snälla, ta bort den filmen. -Det kan jag inte.
Den är i mitt hjärta för alltid.
-Är du säker? -Ja.
Så du kommer inte…
Herregud, är du säker?
Jag vill inte ha en scen.
Oroa dig inte. Paolo är på mässa och Leone är i parken.
Det här går fort.
Vad har han gjort?
Han har möblerat om.
-Jag har inte mycket, det går fort. -Tar du bara böcker?
Allt annat är hans.
Butiken, huset, restaurangen… Allt är Paolos.
Efter alla år tillsammans har jag ingenting.
Det enda värdefulla jag har är vinflaskorna i köket.
De står i vinskåpet. Hämta dem. Vi tar dem till restaurangen.
Ja, det fixar jag.
Den här är min.
Den här fick han av mig för år sen. Han har inte öppnat den.
Jag hittar dem inte.
Jag kommer.
De står där i skåpet till höger.
Nej…
Nej!
-Har han slängt ditt vin? -Jag kan inte tro det! Nej!
Nej!
Till och med Sassicaian! Nej!
Den jäveln.
Det här ska du få betala för.
-Lugna dig. -Rör mig inte!
Var är den?
Här är den.
Du gillar Prada, va?
Din jävel.
-Sluta, Simo. -Släpp mig!
Rör mig inte.
Jag är inte klar än.
Låt det vara. Vad fan gör du?
Låt det vara.
Det är inte värt det, Simo. Det är inte värt det.
Låt det vara.
-Det står en liten väska där. -Okej.
Den här.
Han har tabletter till en hel psykavdelning.
Börja inte.
Nej, den är Leones.
Använder din son den?
-Är det här alltså Leones hår? -Ja.
Om ni måste göra testet vore det bra att veta resultatet innan. Visst?
Leone gör det aldrig. Glöm det.
Visst, men här finns hårsäckar, och det finns dna i dem.
Du vill väl vara beredd?
Jag fixar det.
Nej!
Vad har hänt?
Kolla.
Kolla vad han är kapabel till!
Gjorde pappa det?
Han har varit här. Han har klippt sönder min Prada.
Han har tappat förståndet.
Tror du att han gjorde det för att du slängde hans vin?
Och vad slängde han?
Han slängde bort hela vår familj!
Det är aldrig bara ens fel, pappa.
Det var han.
Det var han som sa det där till dig, va?
Ja, han var på din skola. Du har träffat honom.
Du får aldrig prata med honom igen, förstår du det?
-Du får aldrig träffa den mannen igen. -Går du inte lite för långt nu, pappa?
För långt? Jag?
-Vems sida står du på? -Jag står inte på nån sida.
Okej. Vill du bo med honom? Bo hos honom då.
-Gå. Lämna mig du också. -Man kan inte prata med dig.
Det har man aldrig kunnat. Du lyssnar fan inte.
Ni får göra som ni vill. Men blanda inte in mig. Okej?
-Hallå. -Hej, Domenico.
Vi ska spöa skiten ur honom. Vi ska barskrapa honom.
-Paolo, säg inte så. -Nej, du förstår inte.
Det är krig nu.
Gjorde hon det här mot dig?
Oj då.
Mig händer det aldrig.
Jag är avundsjuk.
-Nej, tack. -Vad är det där för min?
Mina föräldrar, Ja.
De bråkar med varandra som små barn.
Du kan filma dem. Det är ju komplikationen vi behöver.
-Vad fan snackar du om? -Det blir jättebra.
Hör du, Ja. Vi håller inte på med den dokumentären längre.
-Vem bestämde det? -Jag. Det är min familj.
Det är mitt projekt också. Vi har jobbat på det tillsammans.
Jag har jobbat hårt. Du kan inte göra så, Leone.
De är skitdåliga människor, Ja. Jag vill inte ha med dem att göra.
Ta med det i filmen, och säg det du måste.
"De är skitdåliga."
-Vi börjar med en glad scen och sen… -Dra åt helvete, Ja!
Det händer alla, Leone.
Välkommen till verkligheten. Var det inte det här du ville bevisa?
Din familj är skitdålig, precis som min.
Som alla andras.
Dra åt helvete.
…hur mycket skulle vi spara?
Nej, Ale, sluta skoja nu. Vi behöver en mikro.
Vi får strunta i köksbänkarna i carraramarmor.
-Vad kostar mosaiken? -Var säger ni?
-För mycket, tror jag. -Jag ska slå ihjäl dig, din jävel!
Nu lyssnar du på mig.
-Kom ner, din jävel. -Mosaiken är ingen dum idé.
Var fan är han?
-Kom ner! -Jag ska se om mosaiken är nedsatt.
Jag kommer strax.
-Vad gör du här? -Vart fan är du på väg?
Vad fan håller du på med, Paolo? Vad betyder det här?
-Du säljer inte restaurangen. -Jag äger ju den.
Vi hade ju en överenskommelse. Jag skötte krogen och bidrog till hushållet.
Visst. Vi hade en annan överenskommelse som kallas äktenskap.
Men det har vi tyvärr inte längre.
Vad fan gör du? Lägg inte händerna på mig!
Nu ställer du genast in försäljningen.
-Jaså? -Ja.
Har vi börjat med hot nu? Vänta lite. Så, fortsätt.
-Herregud, vilken pajas. -Prata nu. Fortsätt.
Jag gav upp min doktorandtjänst för att jobba och bidra till familjen.
-Du bad mig om det. -Och jag då?
Jag kunde ha blivit en stor arkitekt, istället för att sälja jävla kök här.
Nu är du fri. Gå.
Låt mig och Leone vara. Gå och var fri.
-Blanda inte in Leone i det här. -Hjälp, han hotar mig. Hjälp.
Vänder du honom mot mig, Paolo, ansvarar jag inte för vad jag gör.
Rör du mig så ringer jag polisen.
-Gör du? -Ja.
-Slutar du? -Vad?
Sluta bete dig som om Leone bara är din son!
Leone är bara min son.
Det syns. Han ser ut som jag.
Paolo.
Paolo, det här om att han är lik dig
är en illusion som bara existerar i ditt sjuka huvud.
Leone älskar musik, historia, berg och djur, precis som jag.
Visst, du älskar ju djur. Ja… Visst, du älskar att äta dem!
-Jag ska be advokaten om vårdnaden. -Din stackars idiot. Ska du det?
Ingen domare i världen skulle ge dig vårdnaden för en hund,
och än mindre ett barn.
Leone är min son.
-Ska vi slå vad? -Vi slår vad.
Snart får vi ändå reda på det.
Hur… Ursäkta? Hur skulle vi…?
För att…
Bara för att.
Har du gjort ett dna-prov?
Ja. Och?
Akta dig, Paolo.
Efter 20 år vet du fortfarande inte vad jag är kapabel till.
Hota mig du. Jag har spelat in allting.
Kom igen, hota mig! Jag har spelat in alltihop.
Fan, den gick inte igång. Fan!
Fan också, mosaiken är inte nedsatt!
Vad är det här för butik, som inte har satt ner mosaiken?
Jag och du…
Vad?
Nej, men…är vi tillsammans?
-Ja, vi är i samma rum. -Kom igen. Jag menar allvar.
Jag vet inte. Säg du.
Jag skulle vilja det.
-Alltså? -Ja, alltså?
Alltså?
Vill du vara min flickvän?
-Betyder det ja? -Ja.
Ja.
-Min pojkvän är gay. -Nej, sluta med det där.
Bli inte sur nu.
-Du skulle ju låsa in honom. -Han är på rummet.
-Är det låst? -Ja.
Men du måste ju ha undrat nån gång. Det gör ju alla.
Jag trodde ett tag att jag var kär i en av mina tjejkompisar.
Jag kysste henne.
Sen började vi skratta.
Du?
-Ingenting? -Jag…
Jag har tänkt på det och undrat…
Jag frågade till och med mina föräldrar. De sa bara:
"Om du var det skulle du inte fråga oss."
För mig får du vara vad du vill, bara du tycker om mig.
-Är du säker på att din mamma inte kommer? -Ja, helt säker.
Okej.
Sms:a dina föräldrar och säg att du sover över här.
-Okej? -Okej.
-Är det första gången? -För mig?
-Ja. Är det för dig? -Nej.
Men det blir annorlunda med dig.
Nej, kom in.
Jag är klar. Jag klär på mig på mitt rum. Kom in du.
Leone, ursäkta.
Jag ville be om ursäkt för det som hände.
För hur jag betedde mig. Förlåt, jag var ett svin.
Det var något jag aldrig hade kunnat erkänna ens för mig själv.
Av nån anledning kunde jag säga det till dig och nu känns det mycket…
Jag känner mig fri och lättare.
Om du vill kan vi vara vänner. Jag…
-Om du lär mig att klättra som du kanske. -Okej, jag ska lära dig. Kom här.
Jag vet…
-Dario! -Mamma!
-Öppna. -Dario, öppna genast.
-Vad fan ska hon tro? -Dario!
-Vad är det? -Vad pågår här i huset?
Vad gör Dario med honom. Varför är du halvnaken?
Öppna dörren.
-Jag går ut och säger: "Hej, jag är bög." -Nej, säg inte det.
Då verkar det som att vi har haft sex.
Jag klättrar ut genom fönstret så gör du vad du vill.
-Dario, öppna. -Mamma.
Som du har förstått är jag homosexuell.
Det var tack vare Leone
jag lyckades inse sanningen och förstå vem jag faktiskt är.
-Jag är gay. -Du förklarar inte.
Jag ger fasen i vad du och dina föräldrar sysslar med hemma.
-Vad då mina föräldrar? -Det här är ett normalt hus.
Hur då normalt?
-Vad är onormalt här? -Kan du ordet "normalt"?
-Du kan inte säga det. -Jag vill bara mina barns bästa.
Normalt? Som att pappa låg med en tjej i min ålder?
-Eller du som letar kuk på nätet? -Våga inte!
Vad vet du? Ni är bara barn allihop.
Du, gå till ditt rum. Du, stick härifrån.
-Låt min son vara. -Han stannar.
Dario, älskling. Du kan berätta vad som helst för mig.
Det är fullt normalt att vara förvirrad i din ålder.
Du måste bara undvika att få fel upplevelser. Fattar du?
Det här är upplevelsen jag vill ha. Sluta.
Så?
-Igår, var du och han…? -Nej.
Du är så löjlig. Du har inte förstått nånting.
Jag är faktiskt kär i er dotter.
Du, Dario, Leone…
Det räcker. Gå till skolan. Ut med er alla tre. Kom igen! Ut!
Bravo.
Här är det.
Den här tar vi. Så där.
Hur många är ni?
Skicka meddelande.
Vem är det?
Hej.
-Stör jag? -Nej, men jag väntade dig inte.
Kom in.
Den här är till dig.
Till mig?
Det är inte Prada direkt. Jag har inte råd med det just nu.
Men den är ganska lik. Nästan…
-Nästan identisk. -Ja, det står "Frada".
Tack.
Tack själv, Paolo.
Jag uppskattade verkligen gesten.
Visst.
Jag trodde verkligen inte
att du skulle ge mig restaurangen i princip gratis.
Det var bara för Leones skull.
Ja, förstås. För Leones skull.
Jag menar bara…
Allt vi vill är ju det som är bäst…
…för vår son.
Varför skäms du för att säga det? Vår son.
Vår son, ja.
Vi såg ju honom födas.
Vi såg honom växa upp, ta sina första steg.
-Lära sig cykla. -Ramla.
-Någon ville ta av stödhjulen. -Det var dags.
-Han var stor nog. -Han var inte ens fyra.
-Förlåt mig. -Nej, förlåt mig.
Poängen är att vi var där i alla de svåra stunderna.
De viktiga stunderna var vi där.
Ja.
Och framför allt har vi gett honom värderingar.
Vi lyckades göra honom till en ansvarsfull och självständig person.
En person med medkänsla.
Ja.
-Jag tror det. -Vi kan vara stolta.
Okej, hör här. Ursäkta, Simone, men…
Om vi inte brydde oss om dna-provet förut, varför ska vi bry oss nu?
Eller hur?
Så tänker jag också.
Gör du?
Paolo, jag talar sanning. Jag…
Det som har hänt har hänt,
och nu måste vi gå vidare på ett ansvarsfullt sätt. Eller hur?
Med respekt.
Oj. Vi är överens.
För en liten stund sen höll jag på…
Jag var inne på hans rum, och Leone har alla sina saker där, sin värld.
Jag tänkte att det vore trevligt om han kände sig hemma
hos dig, men också hos mig.
Hos mig?
Hos mig.
Hos dig.
Hos mig och hos dig.
Hos mig…
Du är en hedersman, Paolo. Jag måste säga det.
Men jag vet inte hur jag reagerar när jag ser honom lämna huset.
Varför? För att han är hos mig en gång i veckan?
Det är inte mer än så.
Jävlas inte med mig nu.
Vad menar du?
Simone, vi kan tänka hur vi vill, okej?
I framtiden kanske vi till och med kan vara vänner.
Men rent juridiskt sett måste Leone bo hos dig.
Hos mig? Hos dig.
Hos…
-Börja inte. Du är hans biologiska pappa. -Jag? Nej, du är ju det, Paolo!
-Sluta nu. Du vet mycket väl. -Paolo, skoja inte om det här.
-Snälla, sluta. -Jag? Skoja?
-Jag skulle aldrig skoja om det. -Din pajas.
-Läs det här. -Läs här!
Vad fan betyder det här?
Jag…
Varken du eller jag delar 0,1 procents dna med Leone.
Herregud, vi är två främlingar.
Vi är två främlingar till vår son.
Vad fan betyder det här? Vad är det för papper?
Vad betyder det?
-Är det ett skämt? -Paolo.
Vad fan ska det här betyda?
Här kommer Leone.
-Hej. -Hej, Leo.
Vad gör ni här tillsammans?
Vad är det?
Sätt dig, Leo. Vi måste prata.
Vi måste förklara en sak.
Det har hänt en sak som vi inte förväntade oss alls.
Nej.
-Mitt namn står där på. -Ja, ditt namn står där på. Ja.
-Är det prover? -Ja, det är det.
För vad?
-För… -För…
För…
Dna?
Ja, dna.
-Har ni gjort dna-test? -Ja.
Utan att ens fråga mig?
Hur kunde ni göra det?
Du bor här, så det finns spår överallt.
-Ett glas. Tuggummi. -Hår på din borste.
Jag tror det inte.
Vänta, Leo. Det verkar som om vi gjorde det utan anledning.
Men det var för ditt eget bästa.
Efter all skit ni har sagt till mig hela mitt liv?
"Blod och dna spelar ingen roll. Vår familj bygger på kärlek och tillit."
Vilket skitsnack.
Leone, vi hade kanske fel.
Enligt italiensk lag var vi tvungna att ta reda på hur vi kunde skydda dig.
Så ni tog spår efter mig och skickade dem till ett labb utan att fråga mig?
Jättebra.
Vem vann då? Vem är min pappa? Vem är vinnaren?
Ja…
Vi måste tala om det här lugnt och sansat.
Paolo har rätt. Det är en väldigt känslig fråga.
Så svårt kan det inte vara! Det är antingen du eller du.
Så?
Varken jag eller Paolo.
Det står att vi inte är dina föräldrar.
Vad fan är det ni säger?
Hör här, Leone.
Vi måste försöka förstå det här. Vi ringde Tilly som är på väg.
Ja, din Dede måste förklara vad som har hänt.
-Leone, vi talar om det lugnt och sansat. -Lugnt?
-Ja. -Lugnt?
Lugnt och sansat. Så ja.
Ni är två galningar.
Galningar.
-Leo, vart ska du? -Vänta, Paolo.
Dra åt helvete.
Har du sett Jacopo? Han försöker åtminstone. Han var bra.
Bravo, Ja.
Jag ska börja ett nytt liv.
Min syster sa att du inte svarar på hennes sms.
Jag sa att du var här. Hoppas du inte får problem.
-Vi ses. Bra jobbat. -Ja.
-Jag kommer snart. -Hej då.
Vad är det, Leo?
-Är allt som det ska? -Ja.
Gå du, jag…
Jag kommer om en stund.
Okej. Men kom sen då.
-Leone! -Han har inget rep! Vad gör du?
Leone? Vad i helvete gör du?
Leone, hör du!
-Vad ska vi göra? -Hämta mattorna.
-Räcker det? -Hämta de blå också.
Lägg dem ovanpå.
Varför klättrade du upp?
-Vänta, jag klättrar högre. -Nej!
-Kom ner. -Nej, kom ner, Leone.
-Kom ner. -Vad fan gör du? Kom ner.
Kom ner nu, klättra inte längre.
Snälla Leone.
-Kom ner. -Leone!
-Vi får en hjärtattack. -Se på oss.
Kom ner nu.
Leone, se på mig. Kom ner.
Leone?
Kom ner försiktigt.
Långsamt!
Leone, du har inget rep. Om du ramlar skadar du dig.
Okej, jag kommer ner.
Hur ska han komma ner.
Ta de stora blå greppen. De är bra. Använd dem.
-Greppen? -Vita och blå.
Den där är gul Den är gul. Vita och blå!
-Vita och blå. -Långsamt, Leo.
-Försiktigt.
-Kom ner. -Försiktigt, Leone.
Leone, försiktigt.
Leone!
Älskling, hur mår du?
Vad hände? Varför gjorde du det?
Jag…
…tror att…
…jag behövde andas lite.
Leone, du trippade. Du får inte göra sånt ensam.
Du är alltid likadan, Ja.
Jag känner mig skyldig, för du fick dem ju av mig.
Det var inte ditt fel. Jag gjorde det själv.
Förresten…
-Kom inte upp. -Vad gör du?
Jag säger aldrig det här,
men jag älskar dig, kompis.
-Äntligen. -Kom och ge mig en kram.
-Försiktigt, okej? -Försiktigt.
-Vi ringde dina föräldrar. -Vad fan, Ja?
Vi måste ju det.
-Jag mår bra. -Ja, du ser ut att må fint.
Leone. Min son heter Leone. Har ni många Leone här?
-Jag förstår. -Leone Ferrari.
Han ska vara här.
-Är du hans mamma? -Nej, faster.
-Han är pappan. -Jag är pappan.
-Var är han? -Leone Ferrari. Rum 103. En våning upp.
Rum 103. En våning upp. Kom.
-Var ligger det? -Däråt.
Leone, älskling. Lever du?
-Hur mår du? Mår du bra? -Ja.
Vad har du gjort?
-Hej, faster. -Vad har du gjort?
-Jag ramlade. -Hur?
Han har bara blåmärken.
-Allt såg bra ut på röntgen, så… -Läkaren sa att han kan åka hem imorgon.
Nej. Ikväll är bra för mig också.
Men vad hände?
Inget, pappa. Jag klättrade.
-Klättrade? -Utan skyddsutrustning.
Förlåt, pappa.
Det var jävligt dumt.
Vi har alla varit jävligt dumma det senaste.
Förlåt, älskling.
Allt ska bli bra.
Okej? Allt ska bli bra.
Herregud, jag svimmar.
Ge mig en stol.
-Ska vi gå? -Du har gjort mig 40 år äldre.
-Vi går nu. -Ja, vi klarar oss. Tack.
-Sov ni lite. -Hej då.
Tack. God natt.
-Om ni behöver nåt… -Vi ringer. Tack.
Hej då, Leone.
AKUTMOTTAGNING
God kväll. Leone Ferrari kom precis in här.
Var är han?
-Vem är ni? -Hans pappa.
-Nej, hans pappa är redan där. -Jag är hans andra pappa. Var är han?
Surrogatfamilj.
-Okej. Rum 103, en trappa upp. -Tack.
Fattar du? Den killen har två farsor. Min stack till USA.
Leone.
Hur mår du, gubben?
-Hej, pappa. -Han mår bra.
Gör inte den minen. Jag mår bra.
-Hur gick det här till? -Han försökte bara ta livet av sig.
Han klättrade på en tiometersvägg utan skyddsutrustning.
Leo!
Jag vet att du har hemska föräldrar, men gör inte så igen.
-Jag försökte inte alls ta livet av mig. -Gud, vad du skrämde mig.
Vet faster?
Vad?
Om dna-proverna?
Ja, det vet jag.
-Vad säger du? -Vad ska man säga?
-Leo, det förändrar ingenting. -Nej, det gör det inte.
Det är klart att det inte gör.
Vad händer nu då?
Nu måste vi prata med Tilly.
Hon får förklara.
Funkade inte er cocktail?
-Cocktail? -Det är en familjegrej.
God kväll.
Leone Ferrari, är han här?
-Ja. Vem är ni? -Jag är hans Dede.
Hans Dede.
-Jag förstår inte. -Hans Dede.
-Jag hör "hans Dede". Jag förstår inte. -Hans mamma.
-Självklart. -Okej, vi hade inte mamman.
Det är fortfarande rum 103, en trappa upp.
-Var? -En våning upp.
Tack.
Nej, ursäkta. Du får vänta här.
-Va? -Vänta här.
Vem är det? En tredje pappa? Hur stor familj har han?
-Hej. -Hej, Dede.
Hej, Tilly.
Gubben, mår du bra?
-Vad har hänt? -Jag ramlade.
Men jag mår bra.
Hur kunde han ramla?
Vad är det?
Sätt dig, Tilly. Sätt dig. Det är bäst så.
Ja, sätt dig.
Det här är en familjeangelägenhet. Det är bäst att ni sköter den själva.
Jag vill helst inte veta nåt om er cocktail.
-Hej då. -Hej då, Monica.
Tilly?
Kan du förklara?
Är det här resultaten?
Kan du förklara dem?
Leone är stor nu. Det handlar om honom.
Han måste få veta. Varsågod.
Det här trodde inte jag heller.
Jag menar…
Jag hoppades att det här aldrig skulle ske.
Jag var inte säker,
men när Leone föddes var han så lik Paolo att jag tänkte "Gudskelov, vilken tur."
Lyssna nu, Tilly. Kom till saken.
Snälla, fortsätt.
Vi hade ju försökt i två år.
Varje gång vi misslyckades var det tungt för oss alla.
Det var vårt sjunde försök med det sista embryot.
Efter det hade vi blivit tvungna att börja om.
Men under de två åren hände mycket i mitt liv.
Min man…
Stephen och jag skilde oss. Skilsmässa. Ni vet ju hur det är.
Men Leroy och jag hade precis träffats.
När graviditeten började trodde jag att embryot hade satt sig.
Sen tänkte jag inte mer på det.
Jag var alltid noga med att följa läkarens anvisningar.
Jag avstod alltid från samlag efter insemineringen.
-Alltid? Hallå? -Alltid, utom en gång.
Det hände bara en gång. Det var oväntat.
Du borde ha berättat det.
-Hur? -Hur?
Ni var ju så lyckliga. Det var bara ett tvivel.
Ni sa alltid att om det var möjligt skulle ni ha adopterat.
Så, Dede…
Vem är min pappa?
Hej. De släppte äntligen in mig.
God kväll, allihopa.
-Hur är det, grabben? -Leroy. Älskling, jag…
Jag måste berätta en sak. Följ med mig.
Gumman?
Leone, jag…
Jag vet inte vad jag ska säga.
-Vad ska vi göra? -Jag vet inte.
Det beror väl på vad Leroy säger också.
Vad ska Leroy säga? Vem bryr sig vad Leroy säger?
-Nej, okej. -Han är vår son. Vi uppfostrade honom.
Du växte upp hos oss. Okej, Leone? Du är vår son.
Förlåt, jag…
Jag var tvungen att berätta för honom innan han fick höra det från nån annan.
Så är det Leroy som är pappan?
Åh nej. Herregud.
Förlåt. Det var inte så jag menade.
Nej, inte Leroy.
Är det inte Leroy?
Tilly, snälla lyssna. Jag är yr i huvudet. Hjälp oss.
Snälla, låt oss få det här klart. Vem är vår sons pappa?
När man har varit gifta i tio år…
När man har fått tre barn med en man, kan man inte bara klippa banden.
Det blir alltid lite spår av kärlek kvar.
Stephen?
-Stephen? -Din före detta man?
Stephen?
Förlåt.
Jag skäms verkligen.
Leone?
Jag bar dig i nio månader.
Men jag var så lycklig att få ge dig till Simone och Paolo
för att jag visste att de skulle älska dig så.
Jag sa inte vem din pappa var, för det spelade ingen roll.
Simone och Paolo har gjort dig till den person du är.
Inte jag.
Inte Stephen.
Det är det enda viktiga.
Kan du förlåta mig?
-Leroy? Kan du filma oss? -Åh, ja!
-Jag förlät Tilly. -Kom igen!
Vi förlät henne allihop.
Ingen av oss kunde vara arga på henne länge.
I grund och botten,
om hon inte hade haft ett svagt ögonblick med sin före detta man,
skulle jag inte finnas idag.
-Ciao. -Hej då, Dede.
Så tack vara Dede fick jag veta att Stephen var min biologiska pappa.
Försiktigt.
Men honom fick jag aldrig träffa.
VILA I FRID STEPHEN
Enligt Tilly är Stephen återigen den osynlige ande
som innan han föddes lyste upp Vintergatan.
Jag tänker på honom när jag ser natthimlen.
Problemet var som vanligt vad italiensk lag tyckte om det.
Som tur är finns det specialfall, då man kan begära adoption.
Advokaten gick till slut med på
att skriva båda deras namn på min födelseattest.
Så i slutändan pusslades min konstiga familj ihop igen.
Jag menar inte bokstavligt talat.
I slutändan var vår familj som alla andra, och ibland går familjer sönder.
Mitt liv är lite annorlunda nu.
Jag bor på två ställen.
Ibland bor jag hos pappa Simone och hans partner,
och ibland bor jag hos pappa Paolo och…
Nej, bara pappa Paolo. De är inte tillsammans längre.
De älskar mig precis som förut, och det är allt jag vill.
Vi har varit på så många äventyr ihop.
Vi är och kommer alltid att vara en familj.
Den var bra.
Jag ville berätta historien om min familj och våra katastrofer,
för att jag vill att lagen ska reflektera att ett barns födelse
är resultatet av miljontals människor inblandning.
Män och kvinnor som kopplas samman av en osynlig tråd
och andra trådar som är lite trassliga.
Men huvudpersonerna i min historia är mina föräldrar.
Mina riktiga föräldrar.
Simone och Paolo.
Tack för…
…att ni välkomnade mig,
tog hand om mig och vägledde mig i det här…
Det här konstiga som är livet.
Bravo!
Heja Leone!
När tar kärleken slut?
När man kommer hem och hittar hans strumpor på golvet,
och inte tänker att han är gulligt disträ utan bara vill strypa honom med sockorna.
När man inser att…
…man inte förstår varandra längre.
Att man har valt olika vägar.
-Om kärleken tar slut, var det då kärlek? -Ja, det var kärlek.
I bästa fall förvandlas den till vänskap, och i värsta fall till förakt.
Hur hade ert liv sett ut om jag inte hade fötts?
Det vill jag inte ens tänka på. Vilka frågor!
Kom igen, Leone! Utan dig? Snälla!
Det hade blivit ett liv utan glädje, utan färg.
Ett liv i svartvitt.
Ett liv med bara honom? Nej, tack.
Är den av? Stäng av den.
Hör nu, Leone.
Lyssna nu.
Din pappa och jag kanske inte älskar varandra som förut,
men vår kärlek skapade dig.
En pojke som finns till nu, som lever och står framför mig.
Han förtjänar all kärlek i världen.
Stängde du av?
Undertexter: Sara Palmer