Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DOKUMENT NETFLIX
Chci se stát deštěm, který omývá střechu.
Chci se stát vlnou, která odnese minulost.
Chci se stát ohněm, který pálí a očišťuje.
Ale pokud to půjde, chci být sám sebou.
Teď se představím.
Jmenuji se Jin Yuguo.
Je mi 16 let.
Pocházím z Kchun-mingu v Číně.
Často sním o tom, že jsem drak.
Můžu letět kamkoliv. Vidět celý svět.
Najít svůj pravý domov.
Moc rád s lidmi komunikuji v angličtině.
Rád si rozšiřuji slovní zásobu. Proto vám tady píšu.
Literaturu opravdu miluji
a většina knih, které jsem četl, je od autorů ze střední a východní Evropy.
Jsem v desáté třídě na střední škole
a připadám si jako drak, který mává křídly v temné kobce.
Miluji poezii, obzvlášť východoevropské romantiky.
Většině lidí tyto knihy přijdou zbytečné, protože vám nepomohou u zkoušek.
Známá polská básnířka řekla:
„Dávám přednost absurditě psaní poezie před absurditou nepsaní poezie.“
A já zase dávám přednost absurditě čtení poezie.
Strome v lese, co tě tak moc trápí?
Nepadá déšť ani vítr neduní,
přesto tě však větve bolí.
Ano, je mi úzko. Tušíš proč?
Neboť léto končí
a mé listy brzy opadají.
Syna bych nazvala „opatrovníkem hvězd“.
Zdálo se, že umí mluvit jen s vesmírem.
HLAS CCHAJ ČCHING, YUGUOVY MATKY
Nikdo na Zemi mu nerozuměl.
Měl v sobě takovou zvláštní samotu.
Skoro jako by dýchal, ale nikdo jiný jeho existenci nevnímal.
Lámalo mi to srdce, protože jsem ho mohla jen držet v náručí a nechat ho plakat.
Držela jsem ho a hladila ho po zádech.
CCHAJ ČCHING YUGUOVA MATKA
Rodiče mě velmi milují a rozumějí mi.
Ale když nebudu moct studovat v zahraničí, život se zastaví.
YUGUŮV OTEC
Doufám ve čtyři věci.
Zaprvé se chci i nadále intelektuálně obohacovat.
Zadruhé chci nacházet potěšení v různých tvůrčích činnostech,
jako jsou literatura a umění.
Zatřetí se chci i já sám věnovat tvůrčím činnostem
a obohatit umění a kulturu světa.
A začtvrté chci najít pravou lásku v nové společnosti.
PRŮVODNÍ DOPIS
Vážený pane na rumunském ministerstvu školství,
píšu vám, abych vysvětlil svůj sen o studiu v Rumunsku.
Vážený pane, vážená paní na univerzitě v Bacău,
zdravím vás. Jsem student střední školy v Číně
a velmi obdivuji rumunskou kulturu, obzvlášť Mihaie Eminesca.
Yuguův e-mail, ve kterém se dotazoval na možnost studia v Rumunsku,
už na mě čekal, když jsem přišel do práce.
Sním o tom, že přijedu do Rumunska,
země, jejíž literaturu si mé srdce zamilovalo,
naučím se rumunsky a stanu se skutečným literátem.
V žádném z mnoha e-mailů,
co dostávám od mladých, kteří tu chtějí studovat,
se nepíše: „Rumunsko miluji.“
Tak jsem okamžitě odepsal,
jelikož to byl student, kterého jsem si vždycky přál.
Vždycky jsem věděl, že jsem drak z Karpat.
Není to úžasná náhoda,
že je má univerzita hned na úpatí Karpat?
Chystal se studovat v Rumunsku.
Jak ho tam mám chránit?
Nijak jsme ho neomezovali.
Mohl žít svobodně,
ale i tak jsem ho chtěla dál chránit pod svými křídly.
Když jsme odjížděli na letiště, vyfotila jsem si ho.
Nechtěla jsem působit sentimentálně,
ale bála jsem se, že se mi bude moc stýskat.
Odcestovat za studiem do Rumunska bylo jeho přání a bylo to tak dobře.
Takže i když jsem si v srdci nepřál, aby odjel tak daleko,
nebránil jsem mu.
Vnímala jsem, že se na mě dívá v zrcátku a usmívá se při tom,
ale já musela zatnout zuby, abych nedala najevo, že mám zlomené srdce.
Moje dosud největší dobrodružství.
Nastal čas odejít do nového brlohu.
Ať je vyšší, ať je širší a prostor světlejší.
Možná budu čelit sněhu,
možná budu čelit větru.
Co volá mě, však vím.
A tak vyrážím.
Asi musel být překvapený,
když dorazil do města s 200 000 obyvateli, jako je Bacău.
Sem lidi nejezdí. Není to Bukurešť nebo jiné velké město.
Tudy buď jen projíždíte, nebo se něco pokazilo.
Ahoj, mami! Tak to je ono. Univerzita Vasila Alecsandriho v Bacău.
UNIVERZITA VASILA ALECSANDRIHO V BACĂU REKTORÁT
Podívej na tu starou budovu.
Tady je samozřejmě Eminescu.
Tohle je pan Adrian, toho už znáš. Pořád mi pomáhá.
Tohle je moje třída.
A tohle je paní Drugaová. Učí rumunskou gramatiku.
A úžasný pan Danila.
Byl to můj první kontakt s někým z Číny.
Jen kvůli studiu rumunské kultury a řeči sem cizinci nejezdí.
Alespoň ne na naši univerzitu.
Zaslechla jsem, že je na univerzitě.
Uviděla jsem mladého, vysokého muže.
Vždycky mě ohromilo, jak chodil oblečený.
Vždycky měl na sobě bílou košili.
Knoflíčky měl zapnuté až ke krku.
Vše dokonale vyžehlené.
Chodíval smazat tabuli, i když jsem zvyklá to dělat sama.
Vždycky nabízel, že mi ponese notebook. Já říkala, že nemusí, ale trval na tom.
Jednou jsem se ho zeptal.
Řekl jsem: „Pardon, ale kolik milionů obyvatel žije ve tvém rodném městě?“
Když mi řekl, že pětkrát víc než v Bukurešti,
zeptal jsem se: „Tak co děláš tady v Bacău, v Rumunsku?“
Město Bacău se mi moc líbí.
BLOG JINA YUGUA
O víkendech rád chodívám spát těsně před východem slunce
a vstávám za příjemného slunečního svitu rumunského odpoledne.
Mám kravatu a ospalé oči.
Snažím se zastavit nápor únavy šálkem kávy.
Ale musím cvičit dál.
Co si pro tebe přeji, milované Rumunsko…
Ze všech Eminescových básní ho nejvíc fascinovala jeho hymna,
to slovo můžeme použít, „Co si pro tebe přeji, milované Rumunsko“.
Má slavná země, země, po které toužím…
Požádal mě, abych si ho poslechla při recitaci.
Dvakrát ji odrecitoval a pak si chtěl poslechnout mě.
Nechť je tvá budoucnost velkolepá jako tvá minulost!
Milované Rumunsko, to si pro tebe přeji.
V galerii Alfa v Bacău jsme pořádali Národní den kultury
a tehdy se objevil Yuguo.
Ulicí přišel nějaký mladý Číňan.
Před galerií se zastavil a řekl: „Dobrý den.“ Rumunsky.
Co chtěl dělat?
Pobavil nás. Vyfotil jsem ho, přišlo mi to komické.
S tou astrachánovou čapkou, která je v Rumunsku tradiční.
…na oslavu nejen našeho národního básníka, Mihaie Eminesca,
ale celé rumunské kultury.
Lidi tam působili apaticky. Byla to nudná událost.
Šli jsme se tam jenom ukázat.
Ale v půlce programu…
Dobrý den.
Dnes tu mám Eminescovu báseň
„Co si pro tebe přeji, milované Rumunsko“.
Diváci byli fascinovaní.
Místnost úplně ztichla.
Co tady ten kluk dělá? Jak to, že mluví rumunsky?
Lidi se tvářili užasle,
když slyšeli, jak dobře mluví naší řečí.
Co si pro tebe přeji, milované Rumunsko,
má slavná země, země, po které toužím?
A teď se zkuste smát.
Když jsme ho viděli poprvé, smáli jsme se jako blbci.
Ale on všechny ohromil.
Jako noční hvězdy, jako ranní svítání,
nechť tě sláva a štěstí navěky provází.
Sledoval jsem ho, poslouchal jsem ho
a byl jsem přesvědčený,
že mám před sebou výjimečnou osobnost.
A nyní v čínštině.
Co si pro tebe přeji, milované Rumunsko…
Přesně tohle ta akce potřebovala.
Mladého Číňana, který se tam zničehonic zjeví a přednese Eminesca.
Zdálo se, že tam zapadl.
Hledal své místo mezi Rumuny, v naší kultuře.
Ale my jsme zase potřebovali někoho, jako byl on. Aby nás objevil.
Milované Rumunsko, to si pro tebe přeji.
Děkuji.
Říkal, že je jediným dítětem dvou učitelů na univerzitě.
Přišlo mi úžasné, že ho rodina nechala cestovat tak daleko v tak útlém věku.
I když byl od nás daleko, plnil svůj úkol.
Tak moc ho těšilo sdílet s námi svoje objevy a radosti.
Pokud budete mít možnost někdy pozorně sledovat vránu,
zjistíte, že má neobyčejně krásné peří i držení těla.
V mém rodném městě nejsou vrány běžné.
Zima bílá,
zima bílá.
Mraky vysoko na obloze visí,
skrz mlhu hledím, skrz mlhu hledím.
Je nemilosrdná, jako plamen dračí.
On sníh neznal.
Měl z něho velkou radost.
Když sněžilo pozdě v noci, chodíval ven.
Chtěl vstřebat úplně všechno.
Atmosféru, přírodu, budovy, stromy, ptáky.
Bývám často zklamaný…
co se týče Rumunska,
ale on se na něj díval úplně jinýma očima
a ukázal mi, jak je Rumunsko krásné.
Začal navštěvovat naše muzeum a bral to mnohem vážněji než my.
Chtěli jsme s ním mluvit anglicky,
ale on chtěl mluvit jen rumunsky. Přišel se to naučit.
Chtěl vědět všechno.
Působil jako z jiné doby.
Uvnitř byl něžný.
Tak na mě působil. Že byl…
ryzí.
Po něčem pátral
s takovou touhou a takovou horlivostí.
Vážení cestující, vlak číslo 554…
Velmi si přál navštívit město Alba Iulia.
Cesta do Alby Iulie je peklo.
Neznám moc lidí v Bacău,
kteří by si 1. prosince sbalili vlajku a nasedli na vlak do Alby Iulie.
V takové zimě.
Probuď se, Rumune,
setřes ze sebe smrtelný spánek…
Zavolal nám a byl nadšený.
Té noci nemohl spát.
Celou cestu vlakem do Alby Iulie zpíval rumunskou národní hymnu.
Řekl mi: „Mami, půjdu v tom velkém průvodu.
Budu v davu se všemi těmi lidmi.“
Lidé z celého Rumunska letos míří do Alby Iulie na sté výročí sjednocení.
Měl jsem to štěstí se oslav zúčastnit a zdokumentovat je.
Ať žije veliké Rumunsko!
S Yuguem jsem se seznámil v Albě Iulii.
Měl na sobě víc rumunských barev než my.
Byl tak dojatý a nadšený a řekl mi: „Budeme slavit společně.“
Samoty už se nebojím.
Místní lidé jsou ke mně nesmírně vstřícní.
Pomáhají mi a důvěřují mi,
i když jsem pro jejich zemi nic praktického nevykonal.
Jen jejich národu dávám najevo lásku.
Ano?
Proč jste dneska tady?
Miluji rumunskou kulturu a literaturu.
Přišel jsem dneska se všemi slavit.
Všechno nejlepší, Rumunsko.
Rumunsku i všem Rumunům přeji úžasnou budoucnost.
Odkud jste?
Z Číny. Ano.
Že někdo dorazí z takové dálky
a tak krásně a jednoduše o vás hovoří…
Já nevím, to se prostě nestává.
Lidé mě zvali na tradiční rumunské jídlo.
Všichni si se mnou povídali a brali mě jako přítele.
Té noci jsem byl tak šťastný.
Tady to je. Jeho první vydaný článek.
„Dne 1. prosince, Alba Iulia“ od Jina Yugua.
Když jsem šťastný, rád chodívám do parku.
Nadvláda nad hlavním parkem v Bacău náleží vranám.
BLOG JINA YUGUA
Zvuk mávajících křídel nikdy neutichá.
Cítím, že drak konečně našel svůj domov.
Ještě toho musím hodně prozkoumat, vidět a objevit.
Ale mám spoustu času a veškerou svou bezmeznou energii.
Jina Yugua jsem potkala 4. ledna 2019.
Přišel navštívit naše muzeum.
A na konci vedené prohlídky chtěl něco napsat do návštěvní knihy,
a jelikož byl tak vysoký, tak si u toho klekl.
Byl to neobyčejný okamžik.
Působilo to jako modlitba za minulost tohoto místa,
tak jsem se zeptala, jestli ho můžu vyfotit.
Právě tu fotku pak bohužel policie použila,
aby ho identifikovala po tragédii, ke které došlo.
V pátek večer mi řekl, že chce navštívit pevnost Neamţ.
Říkala jsem mu, ať tam nejezdí, protože vydali varování kvůli počasí.
Ale rozhodl se tam jet. Vlakem.
A v jedné stanici po cestě vlak stál trochu déle, než je obvyklé.
Jelikož Yuguo neměl kde se informovat, zpanikařil.
Myslel si, že na té stanici má vystoupit.
Rozhodl se vyskočit, když vlak odjížděl.
Otevřel dveře
a uviděl navátý sníh,
ale netušil, že je pod tím sněhem kamenný milník.
Narazil do něj hlavou.
Konec přišel okamžitě.
Vzpomínám, jak sis hrával ve vaně,
když jsi byl ještě maličký.
Všude cákala voda
a místností se ozýval tvůj smích.
Řekl jsi mi: „Myslím, že podstatou vesmíru je popel.
Země je popelem Slunce. Slunce je popelem galaxie.
Všechno je popel.“
Tehdy ti bylo pět let.
Přišel jsem o schopnost se usmívat.
Pokud opravdu existuje paralelní vesmír,
doufám, že v něm je a plní si sny.
Doufám, že je v tom světě zdravý a šťastný
a má takový život, jaký si přál.
Musím se naučit být silný.
Hodně lidí se nás ptalo, jestli litujeme, že jsme ho tam pustili.
Ne, nelitujeme toho.
Největším přáním rodičů je vidět,
jak si jejich dítě plní sny.
Pokud se budeme bát jít za svými sny, nedosáhneme ničeho.
Bacău je jeho domovem.
Protože se nachází v Karpatech.
Protože tam prožil 80 neuvěřitelně šťastných dnů.
Jednou mi řekl: „Mami, zdálo se mi, že jsem drak, co lítá po obloze.
Ale zemřel jsem po bodnutí do srdce.
Spadl jsem z oblohy a mé tělo nasytilo mnoho lidí.“
Řekl mi, že měl z toho snu radost.
15. BŘEZNA 2019, V DEN KDY BY MU BYLO 17 LET,
ZÍSKAL YUGUO ČESTNÉ OBČANSTVÍ MĚSTA BACĂU.
YUGUOVI RODIČE ZALOŽILI NA UNIVERZITĚ V BACĂU
VE JMÉNU SVÉHO SYNA STIPENDIUM PRO ZNAMENITÉ STUDENTY LITERATURY.
STIPENDIUM CHTĚJÍ SPONZOROVAT PO ZBYTEK ŽIVOTA.
VĚNOVÁNO YUGUOVI A JEHO MILUJÍCÍM RODIČŮM