Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN DOKUMENTAR FRA NETFLIX
Jeg vil blive regn og skure taget
Jeg vil være en bølge og slette fortiden
Jeg vil blive ild og brænde og rense
Men hvis jeg kan, vil jeg være mig selv
Lad mig præsenterer mig.
Jeg hedder Yin Yuguo.
Jeg er 16 år.
Født og opvokset i Kunming, Kina.
Jeg drømmer tit, jeg er en drage.
Jeg kan rejse overalt.
Se verden.
Finde mit sande hjem.
Jeg kan godt lide at kommunikere med folk på engelsk.
Jeg nyder at øge mit ordforråd. Derfor skriver jeg her til jer alle.
Jeg elsker litteratur højt.
Jeg læser mest bøger af central- og østeuropæiske forfattere.
Jeg går i tiende klasse,
og jeg føler mig som en drage, der basker med vingerne i et fangehul.
Jeg elsker poesi, især østeuropæiske romantikere.
Men mange kalder dem "nytteløse bøger", fordi de ikke hjælper til eksamener.
En kendt polsk digterinde sagde:
Jeg foretrækker absurditeten ved at skrive poesi mere end den ved at lade være."
Jeg foretrækker absurditeten ved at læse poesi.
Skov, hvorfor er du så bekymret?
Der er ingen vind og ingen regn
Og dog lider din grene
Jeg er bekymret. Ved du hvorfor? Sommeren er næsten forbi
Og mine blade falder hurtigt
Jeg ville kalde min søn "stjernernes vogter",
som om han kun kunne tale med universet.
Ingen i verden kunne forstå ham.
Han havde en særlig ensomhed.
Som om han trak vejret, men ingen andre kunne høre hans eksistens.
Det pinte mig, for jeg kunne kun lade ham græde i mine arme.
Jeg holdt ham i mine arme og aede ham på ryggen.
CAI QING YUGUOS MOR
Mine forældre elsker mig og forstår mig,
men kan jeg ikke læse i udlandet, er livet forbi.
Jeg håber på fire ting.
Den første er fortsat at kunne berige mig intellektuelt.
Den anden er at kunne nyde alle slags kreative bestræbelser,
såsom litteratur og kunst.
Den tredje er at udføre mine egne kreative aktiviteter
og bidrage til verdens kunst og kulturer.
Og den fjerde er at finde ægte kærlighed i et nyt samfund.
ANMODNING
Kære Undervisningsministerium i Rumænien.
Jeg skriver for at forklare, hvorfor jeg drømmer om at læse i Rumænien.
Til rette vedkommende på universitetet i Bacău.
Jeg er en kinesisk elev.
Jeg er vild med rumænsk kultur, især Mihai Eminescu.
Yuguos e-mail angående muligheden for at studere i Rumænien
var i min indbakke, da jeg kom på arbejde.
Min drøm er at komme til Rumænien,
landet, min yndlingslitteratur er fra
for at lære rumænsk og blive en rigtig litterær person.
Af alle de e-mails, jeg får fra unge, der vil studere i Rumænien,
skriver ingen: "Jeg er forelsket i Rumænien."
Så jeg svarede med det samme,
da han var den elev, jeg altid havde håbet på.
Jeg har altid vidst, jeg var en karpatisk drage.
Er det ikke et enestående tilfælde,
at mit universitet ligger ved foden af Karpaterne?
Han skulle være elev i Rumænien.
Hvordan beskytter man ham?
Vi havde ikke givet ham nogen forbud.
Han skulle leve frit,
men jeg ville stadig beskytte ham under mine vinger som en hønemor.
Jeg tog et billede af ham, da vi tog til lufthavnen.
Jeg ville ikke være alt for sentimental,
men jeg var bange for at savne ham for meget.
Det var hans ønske at rejse til Rumænien for at studere, hvilket var godt.
Så selvom jeg ikke ville have, at han rejste så langt,
ville jeg ikke stoppe ham.
Jeg følte, at han kiggede på mig i sidespejlet med et smil,
og jeg måtte bide tænderne sammen og skjule min sorg.
Mit største eventyr indtil videre.
Det er tid til at finde en ny hule
En højere, bredere en Og med lys, der er klarere
På vejen kan det måske sne
Og vinden blæser kraftigt måske
Men da det, der kalder, er bekendt
Må jeg afsted
Jeg tror, han var overrasket over
at nå frem til en by med kun 200.000 mennesker, som Bacău.
Folk kommer ikke her.
Det er ikke Bukarest eller en af storbyerne.
Enten passerer man bare igennem, ellers er der noget galt.
Hej, mor! Her er det. Vasile Alecsandri Universitet i Bacău.
VASILE ALECSANDRI UNIVERSITET DIN BACĂU REKTORAT
Se den gamle bygning.
Det er selvfølgelig Eminescu.
Det er hr. Adrian. Ham kender du. Han hjælper mig altid.
Det er min klasse.
Fru Druga. Hun underviser i rumænsk grammatik.
Og den fantastiske hr. Danila.
Det var første gang, jeg mødte en kineser.
Ingen udlændinge kommer her for at studere rumænsk kultur og sprog.
Da ikke på vores universitet.
Jeg havde hørt, han var her.
Og jeg så en ung mand. Høj.
Hans påklædning overraskede mig altid.
Han havde altid hvid skjorte på.
Knappet helt op.
Perfekt strøget.
Han tørrede tavlen af, selvom jeg var vant til at gøre det selv.
Han tilbød altid at bære min laptop. Jeg sagde: "Jeg kan selv." "Nej, lærer."
Jeg spurgte ham faktisk: "Undskyld, jeg spørger,
hvor mange millioner indbyggere er der i byen, du er fra?"
Da han sagde, den var fem gange større end Bukarest,
spurgte jeg: "Hvorfor kom du til Bacău? Til Rumænien?"
Jeg kan lide byen Bacău.
I weekenden nyder jeg at sove
til lige før solopgang
og stå op i det milde solskin på en rumænsk eftermiddag.
Jeg har slips på,
søvndrukne øjne.
Jeg prøver at tæmme trætheden med en kop kaffe.
Men jeg må øve mig mere.
Hvad jeg ønsker for dig, søde Rumænien
Af alle Eminescus digte
var han mest knyttet til den hymne, lad os kalde den det,
Hvad jeg ønsker for dig, søde Rumænien
Mit ærefulde land Det land, jeg længes efter
Han bad mig lytte til ham recitere det.
Han reciterede det to gange, og så fik han mig til at recitere det.
Må du have en fremtid Så god som din fortid!
Søde Rumænien, jeg ønsker dette for dig
Vi holdt National Kulturdag i Alfa Galleri i Bacău,
og så dukkede Yuguo op.
En ung kineser kom ned ad strædet.
Han stoppede foran galleriet og sagde "goddag" på rumænsk.
Hvad vil han?
Vi morede os over ham.
Jeg tog det, hvilket var komisk.
Med Astrakhan-huen, en traditionel rumænsk hue.
…for at fejre ikke kun vores nationale digter, Mihai Eminescu,
men rumænsk kultur som helhed.
Folk var ret apatiske. Det var en kedelig begivenhed.
Vi var der for at vise flaget.
Halvvejs igennem arrangementet…
Goddag.
I dag har jeg Eminescus
Hvad jeg ønsker for dig, søde Rumænien.
Publikum var fascineret.
Lokalet blev stille.
Hvad laver den dreng her? Hvorfor kan han tale rumænsk?
Folk så ærefrygtige ud,
fordi han talte sproget.
Hvad jeg ønsker for dig, søde Rumænien
Mit ærefulde land Det land, jeg længes efter
Grin nu, hvis du kan.
Da vi først så ham, lo vi som idioter.
Men han imponerede alle.
Som nattens stjerner, som dagens daggry
Må du leve for evigt, fuld af ære og glæde
Jeg så på ham og lyttede til ham,
og jeg var overbevist om,
at jeg var i selskab med et ekstraordinært menneske.
Og nu på kinesisk.
Hvad jeg ønsker for dig, søde Rumænien…
Det var præcis, hvad begivenheden havde brug for.
En ung kineser, der pludseligt kom og reciterede Eminescu.
Han lod til at passe ind.
Han ledte efter sin plads blandt rumænere og i vores kultur.
Men vi havde også brug for en som ham! Til at opdage os, som Yuguo gjorde.
Søde Rumænien, dette ønsker jeg for dig
Tak!
Han sagde, han var den eneste søn i en familie med professorer.
Jeg syntes, det var fint, at hans familie gav ham lov til
at rejse så langt væk i så ung alder.
Selvom han var langt fra os, udførte han sin mission.
Han var så glad for at dele sine daglige opdagelser og lykke med os.
Hvis du har mulighed for at observere en krage nøje,
vil du opdage, at kragens fjer og kropsholdning er ekstremt smukke.
Krager ses sjældent i min hjemby.
Hvid, vinteren
Skyer hænger højt oppe på himlen
Et tåget syn, et tåget syn
Nådesløs som dragens flamme
Han havde ikke set sne før.
Han var meget glad.
Når det sneede sent om aftenen, gik han udenfor.
Han ville absorbere alt.
Atmosfære, natur, bygninger, træer, fugle.
Jeg er ofte skuffet…
…over Rumænien,
men han så det med helt andre øjne
og viste mig, at Rumænien er virkelig smuk.
Han begyndte at komme på museet, og han var mere seriøs end alle os.
Vi prøvede at tale med ham på engelsk.
Men han ville tale rumænsk. Han kom for at lære sproget.
Han ville vide alt.
Han virkede som en fra en anden tid.
Han var sart indvendigt.
Det følte jeg.
At han var…
…ren.
Han ledte efter noget
med så stor tørst og intensitet.
Han ville virkelig gerne til Alba Iulia.
Rejsen til Alba Iulia er frygtelig.
Jeg kender ikke mange i Bacău,
der ville tage et flag og tage toget til Alba Iulia
den 1. december, når det er så koldt.
Vågn op, Rumænien
Fra dødens søvn
Han ringede til os. Han var meget spændt.
Han kunne ikke sove den nat.
Han sang den rumænske nationalsang
hele vejen til Alba Iulia på togturen.
Han sagde: "Mor, jeg deltager i optoget. "Jeg er sammen med alle, midt i mængden."
I år er hele Rumænien på vej til Alba Iulia
til hundredårsdagen for foreningen.
Jeg var heldig at deltage i og dokumentere festlighederne.
Længe leve skønne Rumænien!
Jeg mødte Yuguo til Alba Iulia.
Han havde flere rumænske flag på end os.
Han var så følelsesladet og glad og sagde: "Lad os feste sammen."
Jeg er ikke bekymret for at være ensom mere.
Folk her har vist mig stor varme.
De hjælper og stoler på mig,
selvom jeg ikke har gjort noget praktisk for deres land
udover at vise min kærlighed for deres nation.
Ja?
Hvorfor er du her nu?
Jeg elsker rumænsk kultur og litteratur. Jeg er her for at fejre med alle.
Tillykke, Rumænien.
Gid Rumænien og det rumænske folk får en fin fremtid.
Hvor er du fra?
Kina. Ja.
At nogen kommer fra sådan et fjernt sted
og taler så smukt og enkelt om en…
Jeg ved ikke. Det sker aldrig.
Folk inviterede mig på traditionel rumænsk mad.
De snakkede med mig og betragtede mig som en ven.
Jeg var så glad den aften.
RUMÆNIEN FESTIVAL 100 ÅR 2.12.2018 ALBA LULIA
Her er den. Hans første offentliggjorte artikel.
"1. december, Alba Iulia" af Yin Yuguo.
Når jeg er glad, går jeg gerne i parken.
Størstedelen af parken i Bacău tilhører kragerne.
Lyden af baskende vinger er uendelig.
Jeg føler, at dragen endelig har fundet sit hjem.
Jeg har stadig meget at udforske, meget at se og opdage.
Men jeg har meget tid og al min energi, som er ubegrænset.
Jeg mødte Yin Yuguo den 4. januar 2019.
Han besøgte museet.
Og efter rundvisningen
ville han skrive noget i gæstebogen,
og fordi han var så høj, knælede han ned.
Det var et ekstraordinært øjeblik.
Det var som en bøn for stedets historie.
Jeg spurgte, om jeg måtte tage et foto.
Desværre blev fotografiet
senere brugt af politiet til at identificere ham efter tragedien.
Fredag aften sagde han, han ville besøge Neamt-fæstningen.
Jeg bad ham om at blive hjemme. Der var vejrvarsler.
Men han besluttede at tage afsted. Han tog toget.
Og på en station undervejs
holdt toget lidt længere end normalt.
Uden nogen form for oplysninger gik Yuguo i panik.
Han troede, det var der, han skulle stige af.
Han besluttede at springe af, da toget kørte.
Han åbnede døren
og så et hav af sne,
men han vidste ikke, at der under sneen var en kilometermarkør af sten,
som han slog hovedet på.
Han døde øjeblikkeligt.
Jeg husker, du legede i badekarret,
da du var barn.
Vandet sprøjtede overalt, og hele rummet var fyldt med din latter.
Du sagde: "Jeg tror, universets natur er aske.
Jorden er solens aske, solen er galaksens aske.
Alt er aske."
Du var fem.
Jeg mistede evnen til at smile.
Hvis der er et parallelt univers,
håber jeg, han er der og forfølger sine drømme.
Jeg håber, han er sund og glad i den verden
og lever det liv, han ønsker.
Jeg må lære at være stærk.
Mange spurgte os, om vi fortryder at lade ham rejse.
Det gør vi ikke. Vi fortryder intet.
Det største ønske, forældre har,
er at se deres børn realisere deres drømme.
Hvis vi er bange for at forfølge drømme, kan vi ikke få noget.
Bacău er hans hjem.
Fordi det er i Karpaterne.
Fordi han tilbragte 80 utroligt lykkelige dage der.
Han sagde: "Mor, jeg drømte, at jeg var en drage, der flyver på himlen.
Men jeg døde, stukket i hjertet.
Jeg faldt fra himlen, og mit kød blev givet til mange folk."
Han sagde, drømmen gjorde ham glad.
DEN 15. MARTS 2019, HVOR HAN VILLE VÆRE FYLDT 17,
BLEV YUGUO UDNÆVNT TIL ÆRESBORGER I BACĂU.
YUGUOS FORÆLDRE HAR STIFTET ET LEGAT PÅ BACĂU UNIVERSITET
I DERES SØNS NAVN TIL DYGTIGE LITTERATURSTUDERENDE.
DE VIL SPONSORERE DET RESTEN AF LIVET.
DEDIKERET TIL YUGUO OG HANS HENGIVNE FORÆLDRE
Tekster af: Pernille G. Levine