Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- סרט תיעודי של NETFLIX -‬
‫"אני רוצה להיות גשם הממרק את גגות הבתים.‬
‫"אני רוצה להיות גל ולשטוף את העבר.‬
‫"אני רוצה להיות אש, לטהר ולשרוף.‬
‫אך אם ניתן, אני רוצה להיות עצמי."‬
‫אני עומד להציג את עצמי.‬
‫שמי ין יוגואו.‬
‫אני בן 16.‬
‫נולדתי וגדלתי בקונמינג, סין.‬
‫לעתים קרובות אני חולם שאני דרקון.‬
‫אני יכול ללכת לכל מקום,‬
‫לראות את העולם,‬
‫למצוא את ביתי האמיתי.‬
‫- יצירה/עדכון יומן -‬
‫אני מאוד אוהב לתקשר עם אנשים באנגלית.‬
‫אני נהנה להרחיב את אוצר המילים שלי.‬ ‫זו הסיבה שאני כותב לכולכם כאן.‬
‫יש לי אהבה גדולה לספרות,‬
‫ורוב הספרים שקראתי‬ ‫הם של סופרים ומשוררים ממרכז וממזרח אירופה.‬
‫אני בכיתה י' בתיכון,‬
‫ואני מרגיש כמו דרקון‬ ‫שמכה בכנפיו בצינוק אפל.‬
‫אני אוהב ספרי שירה,‬ ‫במיוחד רומנטיקה מזרח אירופאית.‬
‫אבל רוב האנשים קוראים להם‬ ‫"ספרים חסרי תועלת", ‬
‫כי הם לא עוזרים לך בבחינות.‬
‫משוררת פולנית ידועה אמרה פעם:‬
‫"אני מעדיפה את האבסורד שבכתיבת שירה‬ ‫על פני האבסורד שבאי-כתיבת שירה".‬
‫אז אני מעדיף את האבסורד שבקריאת שירה.‬
‫"מדוע תקונן, עץ היער?"‬
‫- "מדוע תקונן, עץ היער?"‬ ‫מאת מיכאי אמינסקו -‬
‫"בהיעדר רוח או מטר‬
‫"ענפיך דואבים ושפופים.‬
‫"כיצד לא אקונן‬ ‫כששעות הקיץ הולכות ואוזלות‬
‫"והעלים על ענפיי מתמעטים והולכים?"‬
‫הייתי קוראת לבני "הלוחש לכוכבים",‬
‫מפני שיש לו כמעט יכולת לתקשר עם היקום.‬
‫- קולה של קאי צ'ינג‬ ‫אימא של יוגואו -‬
‫אין בעולם איש שיכול להבין לליבו באמת.‬
‫הייתה לו מן בדידות מיוחדת.‬
‫היה זה כאילו שהוא חי ונושם,‬ ‫אבל אף אחד אחר לא יכול לחוש בקיומו.‬
‫כאב לי עליו, מפני שכל מה שיכולתי לעשות‬ ‫היה להניח לו לבכות בזרועותיי.‬
‫הייתי מחבקת אותו ומלטפת את גבו.‬
‫- קאי צ'ינג‬ ‫אימא של יוגואו -‬
‫ההורים שלי אוהבים אותי מאוד ומבינים אותי,‬
‫אבל אם לא אוכל ללמוד בחו"ל,‬ ‫החיים לא יוכלו להימשך.‬
‫- ין יונגלין‬ ‫אבא של יוגואו -‬
‫אני מקווה לארבעה דברים.‬
‫הראשון הוא שאוכל‬ ‫להמשיך להעשיר את עצמי אינטלקטואלית.‬
‫השני הוא שאוכל ליהנות‬ ‫ממאמצים יצירתיים מכל הסוגים,‬
‫כמו ספרות ואמנות.‬
‫השלישי הוא שאוכל להמשיך‬ ‫בפעילויות היצירתיות שלי עצמי,‬
‫ולתרום לאמנויות ולתרבויות העולם.‬
‫והרביעי הוא למצוא אהבת אמת בחברה חדשה.‬
‫- מכתב היכרות מקדים -‬
‫לכבוד משרד החינוך הרומני.‬
‫אני פונה אליכם במכתבי על מנת להסביר‬ ‫מדוע אני חולם ללמוד ברומניה.‬
‫אדון/גברת נכבדים מאוניברסיטת בקאו.‬
‫שלום רב. אני תלמיד תיכון מסין‬
‫ואני אוהב מאוד את התרבות הרומנית,‬ ‫ואת מיכאי אמינסקו במיוחד.‬
‫המייל של יוגואו‬ ‫בנוגע לאפשרות של לימודים ברומניה‬
‫חיכה לי בתיבת הדואר הנכנס כשהגעתי למשרד.‬
‫חלומי הוא להגיע לרומניה,‬
‫ארץ הספרות שבליבי,‬
‫כדי ללמוד רומנית, ולעבוד בתחום הספרות.‬
‫- אדריאן אפבלואיי‬ ‫אוניברסיטת וסילה אלכסנדרי, בקאו -‬
‫אני מקבל הרבה מיילים ‬ ‫ממועמדים צעירים שרוצים ללמוד ברומניה,‬
‫אבל אף אחד לא כותב: "אני מאוהב ברומניה".‬
‫אז עניתי מייד,‬ ‫מפני שתמיד חלמתי על סטודנט כזה.‬
‫תמיד ידעתי שאני דרקון קרפטי.‬
‫האין זה צירוף מקרים נפלא שהאוניברסיטה שלי‬ ‫נמצאת ממש למרגלות הרי הקרפטים?‬
‫הוא הולך ללמוד ברומניה.‬
‫איך נשמור עליו?‬
‫מעולם לא הגבלנו אותו בדבר.‬
‫הוא עומד לחיות לבדו,‬
‫אבל עדיין רציתי לגונן עליו,‬ ‫לסוכך עליו בכנפיי כמו תרנגולת זקנה.‬
‫צילמתי אותו כשעשינו את דרכנו לנמל התעופה.‬
‫לא רציתי להיות דביקה או רגשנית,‬
‫אבל חששתי שהגעגועים אליו ישברו את ליבי.‬
‫זה מה שהוא רצה, לנסוע ללמוד ברומניה,‬ ‫אז זה דבר טוב.‬
‫אז למרות שעמוק בפנים‬ ‫לא רציתי שייסע רחוק כל כך,‬
‫לא התכוונתי לעצור בעדו.‬
‫ראיתי שהוא צופה בי במראת הצד,‬ ‫מתבונן בי בחיוך,‬
‫אבל התאמצתי להסתיר את הכאב שלי.‬
‫ההרפתקה הכי גדולה שלי עד כה.‬
‫"הגיע הזמן לעזוב לטובת מערה חדשה"‬
‫- "לעזוב לטובת מערה חדשה"‬ ‫מאת ין יוגואו -‬
‫"גבוהה יותר,‬ ‫רחבת ידיים ומוארת יותר.‬
‫"בדרכי עלול לרדת שלג‬ ‫ורוחות עזות עלולות לנשוב‬
‫"אך בשל הקורא לי, אני יודע‬
‫"עליי ללכת."‬
‫אני חושב שהוא הופתע‬
‫להגיע לעיר כמו בקאו,‬ ‫עם 200,000 תושבים בלבד.‬
‫- בקאו -‬
‫אנשים לא באים לכאן.‬ ‫זו לא בוקרשט או אחת מהערים הגדולות.‬
‫או שרק עוברים כאן בדרך, או שמשהו לא תקין.‬
‫היי, אימא! הנה אני,‬ ‫באוניברסיטת וסילה אלכסנדרי בבקאו.‬
‫- אוניברסיטת וסילה אלכסנדרי -‬
‫תראו את הבניין הישן הזה.‬
‫זה אמינסקו, כמובן.‬
‫זה מר אדריאן, את מכירה אותו כבר.‬ ‫הוא תמיד עוזר לי.‬
‫זו הכיתה שלי.‬
‫וזו גב' דרוגה. היא מלמדת דקדוק רומני.‬
‫וזה מר דנילה המדהים.‬
‫זה היה המפגש הראשון שלי‬
‫- יואן דנילה‬ ‫מרצה לשפה וספרות רומנית -‬
‫עם מישהו מסין.‬
‫לא מגיעים לכאן זרים כדי ללמוד‬ ‫תרבות וספרות רומנית.‬
‫לא באוניברסיטה שלנו, לפחות.‬
‫שמעתי שהוא לומד באוניברסיטה שלנו.‬
‫ראיתי בחור צעיר, גבוה.‬
‫- אלנה בונטה‬ ‫מרצה לאנגלית -‬
‫דבר אחד שתמיד הדהים אותי הוא הלבוש שלו.‬
‫הוא תמיד לובש חולצה לבנה.‬
‫מכופתרת עד למעלה.‬
‫מגוהצת למשעי.‬
‫הוא היה מנקה את הלוח,‬ ‫למרות שהייתי רגילה לעשות את זה בעצמי.‬
‫הוא תמיד הציע לסחוב לי את הלפטופ.‬
‫הייתי אומרת: "זה בסדר, אני מסתדרת."‬ ‫"לא, גברתי."‬
‫שאלתי אותו,‬
‫"סליחה שאני שואל,‬ ‫אבל כמה תושבים יש בעיר שאתה מגיע ממנה?"‬
‫- אדריאן אפבלואיי ‬ ‫מנהל אדמיניסטרטיבי -‬
‫וכשהוא ענה שזה פי חמש מבוקרשט,‬
‫שאלתי: "למה באת לבקאו, לרומניה?"‬
‫אני אוהב את בקאו.‬
‫- רשומה בבלוג‬ ‫מאת ין יוגואו -‬
‫בסופי שבוע אני נהנה לשכב לישון‬ ‫ממש לפני הזריחה,‬
‫ולהתעורר באור השמש העדין‬ ‫של צהרי היום הרומני.‬
‫עונב עניבה,‬
‫עיניים עייפות.‬
‫מנסה לעצור את העייפות הגואה‬ ‫עם כוס קפה.‬
‫אבל עליי להתאמן עוד.‬
‫"מה אאחל לך, רומניה המתוקה‬
‫"מה אאחל לך, רומניה המתוקה".‬
‫מתוך השירים של אמינסקו,‬
‫הוא התחבר יותר מכול להמנון הזה,‬
‫אם אפשר לקרוא לו כך,‬
‫"מה אאחל לך, רומניה המתוקה".‬
‫"ארצי הנשגבת‬ ‫מושא תשוקתי"‬
‫הוא ביקש ממני לשמוע אותו מדקלם את השיר.‬
‫הוא דקלם אותו פעמיים,‬ ‫ואז התעקש לשמוע אותי מדקלמת אותו גם.‬
‫"מי ייתן ועתידך‬ ‫יהיה נשגב כעברך!‬
‫"רומניה המתוקה, כך אאחל לך."‬
‫הנחינו את יום התרבות הלאומי‬ ‫בגלריית "אלפא" בבקאו.‬
‫ואז יוגואו הופיע.‬
‫- אירינה בקאואנו‬ ‫מוזיאוגרפית -‬
‫צעיר סיני התקדם בסמטה לעברנו.‬
‫הוא נעצר מול הגלריה ואמר:‬ ‫"יום טוב!" ברומנית.‬
‫- אובידיו אונגוראנו‬ ‫צלם -‬
‫מה הוא עושה פה?‬
‫הוא שעשע אותנו.‬ ‫צילמתי את התמונה הזו, שהייתה קומית בעיניי.‬
‫הוא חבש כובע אסטרחני, כובע רומני מסורתי.‬
‫…לא כדי לחגוג רק את המשורר הלאומי שלנו,‬ ‫מיכאי אמינסקו,‬
‫אלא גם את התרבות הרומנית כולה.‬
‫אנשים היו די אדישים. זה היה אירוע משעמם.‬
‫באנו רק כדי להפגין נוכחות.‬
‫באמצע האירוע…‬
‫"שלום!‬
‫היום, אקריא את שירו של אמינסקו,‬
‫"מה אאחל לך, רומניה המתוקה".‬
‫הקהל היה מרותק.‬
‫השתררה דממה.‬
‫מה הצעיר הזה עושה כאן?‬ ‫מאיפה הוא יודע רומנית?‬
‫ראו את יראת הכבוד על פני האנשים‬
‫מפני שהרומנית שלו הייתה טובה כל כך.‬
‫"מה אאחל לך, רומניה המתוקה‬
‫"ארצי הנשגבת, מושא תשוקתי?"‬
‫עכשיו נראה אתכם צוחקים.‬
‫כשראינו אותו לראשונה,‬ ‫צחקנו כמו אידיוטים.‬
‫אבל הוא הדהים את כולם.‬
‫"כמו כוכבי הליל‬ ‫כשחר העולה‬
‫"מי ייתן ותחיי לנצח‬ ‫מלאת פאר ושמחה"‬
‫צפיתי בו, הקשבתי לו,‬
‫והייתי משוכנע‬
‫שאני נמצא בנוכחות של ישות יוצאת מן הכלל.‬
‫וכעת, בסינית.‬
‫"מה אאחל לך, רומניה המתוקה…"‬
‫זה בדיוק מה שהאירוע הזה היה צריך,‬
‫צעיר סיני שיגיע מאמצע שום מקום‬ ‫ויקריא שיר של אמינסקו.‬
‫נראה שהוא מצא את מקומו.‬
‫הוא שיווע להשתלב‬ ‫בקרב העם הרומני והתרבות הרומנית.‬
‫אבל גם אנחנו שיווענו למישהו כזה,‬ ‫שיגלה אותנו כפי שיוגואו עשה.‬
‫"רומניה המתוקה, כך אאחל לך."‬
‫תודה רבה.‬
‫הוא סיפר שהוא בן יחיד‬ ‫וששני הוריו מרצים באוניברסיטה.‬
‫חשבתי שזה מדהים שהמשפחה שלו אפשרה לו‬ ‫לנסוע רחוק כל כך בגילו הצעיר.‬
‫למרות שהוא היה רחוק מאיתנו,‬ ‫הוא עסק בהגשמת חלומו.‬
‫הוא היה מאושר לשתף אותנו‬
‫בתגליות היומיות שלו ובאושר שלו.‬
‫אם יזדמן לכם להתבונן בעורב היטב,‬
‫תגלו שנוצות העורב והיציבה שלו‬ ‫יפות במיוחד.‬
‫עורבים הם מחזה נדיר בעיר מולדתי.‬
‫"לובן החורף, לובן החורף"‬
‫- שיר ללא שם‬ ‫מאת ין יוגואו -‬
‫"עננים ברום השמים‬
‫"מראה ערפילי, מראה ערפילי.‬
‫"ללא רחמים, כלהבת הדרקון."‬
‫הוא מעולם לא ראה שלג לפני כן.‬
‫הוא היה מאושר מאוד.‬
‫כשהיה יורד שלג בלילה, הוא היה יוצא החוצה.‬
‫- יוליאן ג'יטו‬ ‫מאבטח -‬
‫הוא רצה לספוג הכול.‬
‫את האווירה, הטבע,‬ ‫הבניינים, העצים, הציפורים.‬
‫לפעמים קרובות אני מתאכזב…‬
‫מרומניה,‬
‫אבל הוא ראה אותה‬ ‫מבעד למשקפיים שונים לחלוטין‬
‫והראה לי שרומניה יפהפייה.‬
‫הוא התחיל לבקר במוזאון שלנו‬ ‫והיה יותר רציני מכולנו.‬
‫ניסינו לדבר איתו באנגלית.‬
‫אבל הוא רצה לשמוע רק רומנית.‬ ‫הוא בא לכאן כדי ללמוד את השפה שלנו.‬
‫הוא רצה לדעת הכול.‬
‫היה נראה שהוא הגיע מעידן אחר.‬
‫הייתה לו נפש עדינה.‬
‫זה מה שהרגשתי. שהוא היה…‬
‫טהור.‬
‫הוא חיפש משהו‬
‫באינטנסיביות וצמא אדירים.‬
‫נוסעים נכבדים, רכבת מס' 554…‬
‫הוא ממש השתוקק לנסוע לאלבה יוליה.‬
‫הנסיעה לאלבה יוליה קשה מאוד.‬
‫אני לא מכירה אנשים רבים בבקאו‬
‫שהיו לוקחים דגל ונוסעים ברכבת לאלבה יוליה‬ ‫בראשון בדצמבר, כשמזג האוויר קר כל כך.‬
‫"התעורר, רומני‬
‫משנת המתים"‬
‫הוא התקשר אלינו. הוא היה נרגש מאוד.‬
‫הוא לא הצליח להירדם בלילה.‬
‫הוא שר את המנון רומניה‬
‫כל הדרך לאלבה יוליה בנסיעה ברכבת.‬
‫הוא אמר: "אימא, אני אשתתף במצעד הגדול.‬
‫אהיה ביחד עם כולם, בתוך הקהל!"‬
‫השנה, אנשים מכל רחבי רומניה‬ ‫עושים את דרכם לאלבה יוליה‬
‫לרגל חגיגות המאה לאיחוד.‬
‫זכיתי להשתתף ולתעד את החגיגות.‬
‫יחי רומניה הגדולה!‬
‫פגשתי את יוגואו באלבה יוליה.‬
‫הוא היה מעוטר ביותר דגלי רומניה מכולנו.‬
‫הוא היה כל כך נרגש ושמח‬ ‫ואמר: "אנחנו הולכים לחגוג ביחד!"‬
‫אני כבר לא חושש מבדידות.‬
‫האנשים כאן קיבלו אותי בחום.‬
‫הם עוזרים לי ובוטחים בי,‬
‫למרות שלא עשיתי‬ ‫שום דבר פרקטי למען המדינה שלהם.‬
‫רק הראיתי את אהבתי לאומה שלהם.‬
‫כן?‬
‫למה באת לכאן היום?‬
‫אני אוהב את התרבות והספרות הרומנית.‬
‫באתי לכאן היום כדי לחגוג ביחד עם כולם.‬ ‫יום הולדת שמח, רומניה.‬
‫אני מאחל לרומניה ולעם הרומני עתיד נפלא.‬
‫מאיפה אתה?‬
‫מסין. כן.‬
‫העובדה שמישהו הגיע לכאן ממרחק רב כל כך‬
‫ומדבר עליך ביופי שכזה ובפשטות שכזאת…‬
‫- ויקטור צ'יובירנקה‬ ‫משתתף בחגיגות -‬
‫אני לא יודע. אין דברים כאלה.‬
‫אנשים הזמינו אותי לאכול אוכל רומני מסורתי.‬
‫כולם דיברו איתי והתייחסו אליי כאל חבר.‬
‫הייתי מאושר כל כך באותו לילה.‬
‫- 100 שנים לרומניה‬ ‫2.12.2018, אלבה יוליה -‬
‫הנה זה. המאמר הראשון שלו שהתפרסם.‬
‫"הראשון בדצמבר, אלבה יוליה"‬ ‫מאת ין יוגואו.‬
‫כשאני שמח, אני אוהב ללכת לפארק.‬
‫הריבונות על הפארק הראשי בבקאו‬ ‫שייכת לעורבים.‬
‫- רשומה בבלוג‬ ‫מאת ין יוגואו -‬
‫קול משק הכנפיים הוא אינסופי.‬
‫אני מרגיש שהדרקון סוף סוף מצא את ביתו.‬
‫יש לי עדיין הרבה מה לחקור,‬ ‫הרבה דברים לראות ולגלות.‬
‫אבל יש לי הרבה זמן,‬ ‫ואת כל האנרגיה שלי, שהיא אינסופית.‬
‫פגשתי את ין יוגואו ברביעי בינואר, 2019.‬
‫הוא בא כדי לבקר במוזיאון,‬
‫ובסוף הסיור המודרך,‬
‫הוא רצה לכתוב משהו בספר המבקרים,‬
‫ובגלל שהוא היה גבוה, הוא כרע ברך.‬
‫זה היה רגע יוצא מן הכלל.‬
‫זה היה כמו תפילה להיסטוריה של המקום,‬
‫אז שאלתי אם אוכל לצלם אותו.‬
‫בהמשך, התמונה הזו, למרבה הצער,‬
‫הפכה לזו שבאמצעותה המשטרה זיהתה אותו‬
‫אחרי הטרגדיה שהתרחשה.‬
‫בערב שישי, הוא אמר לי‬ ‫שהוא רוצה לבקר ביער ניאמץ.‬
‫ביקשתי ממנו שלא ילך,‬ ‫הייתה אזהרה על מזג האוויר.‬
‫אבל הוא החליט ללכת. הוא נסע ברכבת.‬
‫ובאחת הנקודות בדרך,‬
‫הרכבת נעצרה לזמן ארוך יותר מהרגיל.‬
‫מפני שהוא לא הבין מה קורה, יוגואו נלחץ.‬
‫הוא חשב שזו התחנה שהוא אמור לרדת בה.‬
‫הוא החליט לקפוץ כשהרכבת החלה לנסוע.‬
‫הוא פתח את הדלת,‬
‫וראה ים של שלג,‬
‫ולא ידע שיש אבן מיל מתחת לשלג,‬
‫וראשו נחבט בה.‬
‫הוא נהרג במקום.‬
‫אני זוכרת ששיחקת באמבטיה‬
‫כשהיית קטן.‬
‫המים השפריצו לכל עבר,‬
‫והצחוק המתגלגל שלך מילא את החדר.‬
‫אמרת: "אני חושב שטבע היקום הוא אפר.‬
‫כדור הארץ הוא האפר של השמש.‬ ‫השמש היא האפר של הגלקסיה.‬
‫הכול עשוי מאפר."‬
‫היית בן חמש.‬
‫איבדתי את היכולת לחייך.‬
‫אם קיים יקום מקביל,‬
‫אני מקווה שהוא שם, מגשים את חלומו.‬
‫אני מקווה שהוא בריא ומאושר בעולם ההוא,‬
‫וחי את החיים שהוא רצה לחיות.‬
‫עליי להיות חזק.‬
‫רבים שאלו אותי‬ ‫אם אנחנו מתחרטים על כך שאפשרנו לו לנסוע.‬
‫התשובה היא לא. אין לנו חרטות.‬
‫אין דבר שהורים רוצים יותר‬
‫מאשר לראות את הילד שלהם מגשים את חלומותיו.‬
‫כשאנחנו פוחדים ללכת בעקבות החלומות שלנו,‬ ‫לא נשאר לנו דבר.‬
‫בקאו היא ביתו,‬
‫מפני שהיא בהרי הקרפטים,‬
‫ומפני שהוא בילה בה 80 ימים מאושרים ביותר.‬
‫הוא אמר:‬ ‫"אימא, חלמתי שאני דרקון, עף בשמים."‬
‫"אבל מתתי. נדקרתי בלב.‬
‫נפלתי מהשמים,‬ ‫ואנשים רבים ניזונו מהבשר שלי."‬
‫הוא סיפר לי שהחלום עשה אותו מאושר.‬
‫ב-15 למאי 2019,‬ ‫התאריך שבו היה חל יום הולדתו ה-17,‬
‫הוענק ליוגואו מעמד‬ ‫של אזרח של כבוד בבקאו.‬
‫הוריו של יוגואו הקימו קרן מלגות‬ ‫על שם בנם באוניברסיטת בקאו‬
‫למען סטודנטים מצטיינים לספרות.‬
‫הם מתכננים לממן את המלגות למשך כל חייהם.‬
‫- מוקדש ליוגואו ולהוריו האוהבים -‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬