Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN NETFLIX-DOKUMENTAR
Jeg vil bli regn som hamrer mot taket.
Jeg vil bli en bølge og vaske vekk fortiden.
Jeg vil bli ild, brenne og rense.
Men om jeg kan, vil jeg være meg selv.
Jeg skal presentere meg.
Jeg heter Yin Yuguo og er 16 år gammel.
Født og oppvokst i Kunming i Kina.
Jeg drømmer ofte at jeg er en drage.
Jeg kan dra hvor som helst. Oppdage verden.
Finne mitt sanne hjem.
Jeg liker å kommunisere med folk på engelsk.
Jeg liker å utvide ordforrådet. Det er derfor jeg skriver til dere.
Jeg elsker litteratur,
og de fleste bøkene jeg leser er av sentral- og øst-europeiske forfattere.
Jeg går i tiende på videregående,
og jeg føler meg som en drage som flakser i en mørk grotte.
Jeg elsker poesi, særlig øst-europeiske romantikere.
De fleste kaller dem "ubrukelige bøker" fordi de ikke hjelper deg på eksamen.
En kjent polsk dikterinne sa:
"Heller absurditeten ved å skrive dikt framfor absurditeten ved å ikke skrive."
Jeg foretrekker absurditeten ved å lese poesi.
Forest, hvorfor så bekymret?
"HVORFOR JAMRER DU, SKOGSTRE?" MIHAI EMINESCU
Det er ingen vind og intet regn
Allikevel verker greinene dine
Ja, jeg er bekymret, vet du hvorfor? Sommeren er nesten over
Bladene mine ramler av
Jeg kunne kalle sønnen min "stjernenes pleier",
som om han bare kunne snakke med universet.
STEMMEN TIL CAI QING YUGUOS MOR
Det er ingen på jorda som kan forstå ham.
Han hadde en egen ensomhet.
Som om han pustet, men ingen andre kunne høre at han fantes.
Det var vondt. Det eneste jeg kunne gjøre, var å la ham gråte i armene mine.
Jeg holdt ham i armene mine og strøk ham på ryggen.
CAI QING YUGUOS MOR
Foreldrene mine elsker meg, og de forstår meg,
men om jeg ikke får studere i utlandet, er livet mitt over.
Jeg håper på fire ting.
For det første å fortsette å berike meg selv intellektuelt.
For det andre å finne glede i alle slags kreative bestrebelser,
som litteratur og kunst.
For det tredje å drive med kreativ aktivitet selv
og bidra til verdens kunst og kultur.
Og for det fjerde å finne ekte kjærlighet i et nytt samfunn.
ANMODNINGSBREV
Kjære Utdanningsdepartementet i Romania.
Jeg skriver for å forklare hvorfor jeg ønsker å studere i Romania.
Kjære herr eller fru på universitetet i Bacău.
Hei. Jeg er en kinesisk elev på videregående,
og jeg liker rumensk kultur, særlig Mihai Eminescu.
Jeg fant Yuguos e-post der han spør om mulighetene for å studere i Romania
i innboksen min da jeg kom på jobb.
Drømmen min er å komme til Romania, hjemlandet til litteraturen jeg elsker,
for å lære rumensk og arbeide med litteratur.
Av alle de unge som vil studere i Romania,
sier ingen: "Jeg elsker Romania."
Så jeg svarte ham umiddelbart, for han var en drømmestudent.
Jeg har alltid visst at jeg er en karpatisk drage.
Så er det ikke et utrolig sammentreff
at universitetet ligger ved foten av Karpatene?
Han skulle begynne å studere i Romania.
Hvordan skulle vi beskytte ham?
Vi har aldri prøvd å begrense ham.
Han skulle få leve fritt,
men jeg ville allikevel beskytte ham under vingene mine.
Jeg tok et bilde av ham da vi dro til flyplassen.
Jeg ville ikke være teit eller sentimental,
men jeg var redd for å savne ham veldig.
Det var drømmen hans å studere i Romania, noe som var bra.
Så selv om jeg ikke ville at han skulle reise så langt vekk,
ville jeg ikke stanse ham.
Jeg så at han fulgte med på meg i sidespeilet, med et smil,
men jeg måtte bite tennene sammen og skjule hjertesorgen min.
Mitt største eventyr så langt.
Det er på tide å finne en ny grotte
En høyere, bredere en Der lyset skinner sterkere
På veien dit kan det snø
Og det kan blåse kraftig
Men siden det som kaller, vet jeg
At jeg må dra
Jeg tror det var overraskende
å komme til en by med bare 200 000 innbyggere, som Bacău.
Det kommer ingen hit.
Det er ikke Bucuresti eller en av de store byene.
Enten er du på gjennomreise, eller så er noe galt.
Hei, mor! Her er det. Vasile Alecsandri-universitetet i Bacău.
VASILE ALECSANDRI-UNIVERSITETET
Se på den gamle bygningen.
Dette er selvsagt Eminescu.
Dette er herr Adrian, du kjenner ham. Han hjelper meg alltid.
Dette er klassen min.
Frøken Druga. Hun underviser i rumensk grammatikk.
Og den fantastiske herr Danila.
Dette er første gang jeg treffer en kinesisk person.
Ingen utlendinger kommer hit for å studere rumensk kultur og språk.
Ikke på universitetet vårt iallfall.
Jeg hadde hørt at han studerte her.
Jeg så en høy ung mann.
Det som alltid forbløffet meg, var klærne hans.
Alltid iført hvit skjorte.
Kneppet helt opp.
Alltid strøket.
Han tørket av tavlen, selv om jeg pleide å gjøre det selv.
Han tilbød seg å bære laptopen min.
Jeg sa: "Jeg klarer det." "Nei, lærer."
Jeg spurte ham, jeg sa: "Beklager at jeg spør,
men hvor mange millioner innbyggere har byen du kommer fra?"
Han sa at den var fem ganger større enn Bucuresti.
Jeg spurte: "Så hvorfor kom du til Bacău? Til Romania?"
Jeg liker byen Bacău.
I helgene liker jeg å legge meg rett før solen går opp,
og stå opp om ettermiddagen i det milde solskinnet.
Med slips og søvnige øyne.
Prøver å døyve trettheten med en kopp kaffe.
Men jeg må øve mer.
Det jeg ønsker for deg, søte Romania
Av alle Eminescus dikt
var han mest knyttet til hymnen, la oss kalle det det,
Det jeg ønsker for deg, søte Romania.
Mitt land av heder Landet jeg lengter etter
Han ba meg høre ham lese det opp.
Han leste det to ganger, så ba han meg lese det.
Måtte du ha en fremtid Like stor som fortiden din!
Søte Romania, dette ønsker jeg for deg
Vi feiret den nasjonale kulturdagen på Alfa-galleriet i Bacău,
og der dukket Yuguo opp.
En ung kineser kom gående ned smuget.
Han stoppet foran galleriet og sa "God dag!" på rumensk.
Hva drev han med? Vi hadde det moro med ham.
Jeg tok dette, et komisk bilde.
Med astrakhan-hatten, en tradisjonell rumensk hatt.
…for å feire ikke bare nasjonalpoeten vår, Mihai Eminescu,
men rumensk kultur generelt.
Folk var uinteresserte. Det var et kjedelig arrangement.
Man var der for å vise seg fram.
Halvveis gjennom arrangementet…
God dag.
I dag har jeg Eminescus
Det jeg ønsker for deg, søte Romania.
Publikum var trollbundet.
Det ble stille i rommet.
Hva gjør denne gutten her? Hvorfor snakker han rumensk?
Man så beundringen i ansiktene til folk,
fordi han snakket språket så godt.
Det jeg ønsker for deg, søte Romania
Mitt land av heder Landet jeg lengter etter?
Le om du vil.
Da vi så ham for første gang, lo vi som en gjeng idioter.
Men han imponerte alle.
Som nattens stjerner Som dagens morgengry
Måtte du leve evig Full av heder og glede
Jeg så ham og hørte på ham og ble helt overbevist om
at dette var et helt ekstraordinært vesen.
Og nå på kinesisk.
Det jeg ønsker for deg, søte Romania…
Det var akkurat det arrangementet trengte,
en ung kinesisk mann som kom fra ingensteds for å lese Eminescu.
Han passet godt inn.
Han lette etter sin plass blant rumenerne og i kulturen vår.
Men vi trengte også en som ham! For å oppdage oss selv, slik Yuguo gjorde.
Søte Romania, dette ønsker jeg for deg
Takk!
Han sa at han var eneste sønn i en familie av universitetslærere.
Jeg syntes det var fantastisk at han fikk lov til å reise så langt i så ung alder.
Selv om han var langt hjemmefra, utførte han oppgaven sin.
Han var så glad for å dele sine daglige oppdagelser og lykke med oss.
Hvis du får sjansen til å observere en kråke nøye,
vil du oppdage at kråkenes fjær og kroppsholdning er utrolig vakre.
Det er få kråker i hjembyen min.
Hvit er vinteren
Skyer som henger høyt på himmelen
Sikten er tåkete, sikten er tåkete
Nådeløs som dragens flamme
Han hadde ikke sett snø før.
Det gjorde ham lykkelig.
Når det snødde sent på kvelden, gikk han ut.
Han ville absorbere alt mulig!
Atmosfære, natur, bygninger, trær og fugler.
Jeg blir ofte skuffet…
…av Romania,
men han så det med helt andre øyne
og viste meg at Romania er veldig vakkert.
Han begynte å gå på museet vårt, og han var mer seriøs enn noen av oss!
Vi prøvde å snakke med ham på engelsk,
men han ville kun høre rumensk. Han kom for å lære språket.
Han ville vite alt mulig.
Han virket som fra en annen tid.
Han var følsom.
Det var slik jeg oppfattet ham. At han var…
…ekte.
Han lette etter noe
med stor tørst og engasjement.
Kjære reisende, tog 554 er…
Han ville reise til Alba Iulia.
Reisen til Alba Iulia er forferdelig.
Jeg kjenner ikke mange i Bacău
som bare ville grepet flagget og tatt toget til Alba Iulia
den 1. desember, når det er så kaldt.
Våkne, rumener
Fra dødens søvn
Han ringte oss og var veldig ivrig.
Han fikk ikke sove den natten.
Han sang den rumenske nasjonalsangen hele veien til Alba Iulia, på toget.
Han sa: "Jeg skal delta i en stor parade. Jeg skal være midt inne i folkemengden!"
I år drar hele Romania til Alba Iulia
for å feire hundreårsjubileet for sammenslåingen.
Jeg var så heldig å få delta i og dokumentere feiringen.
Lenge leve det store Romania!
Jeg møtte Yuguo i Alba Iulia.
Han hadde mange rumenske flagg.
Han var så emosjonell og glad og sa: "La oss feire sammen!"
Jeg er ikke redd for å være ensom lenger.
Folkene her har tatt meg inn i varmen.
De hjelper meg og stoler på meg, selv om jeg ikke har gjort noe for landet,
jeg bare viser min kjærlighet til nasjonen deres.
Ja?
-Hvorfor er du her? -Jeg elsker rumensk kultur og litteratur.
I dag er jeg her for å feire. Gratulerer med dagen, Romania.
Jeg ønsker Romania og det rumenske folk en god fremtid.
-Hvor er du fra? -Kina. Ja.
Det å komme så langt borte fra
og snakke så vakkert og enkelt om deg…
Jeg vet ikke. Det skjer aldri.
Noen inviterte meg til et tradisjonelt rumensk måltid.
De pratet med meg og behandlet meg som en venn.
Jeg var lykkelig den kvelden.
ROMANIAS 100-ÅRSJUBILEUM 02.12.2018 ALBA IULIA
Her er den. Hans første publiserte artikkel.
"1. desember, Alba Iulia" av Yin Yuguo.
Når jeg er i godt humør, går jeg til parken.
Hovedparken i Bacău tilhører kråkene.
Lyden av flaksende vinger slutter aldri.
Jeg føler at dragen endelig har funnet hjem.
Jeg har fortsatt mye å utforske, mye å se og oppdage.
Men jeg har masse tid, og energien min kjenner ingen grenser.
Jeg møtte unge Yin Yuguo den 4. januar 2019.
Han kom for å besøke museet,
og på slutten av omvisningen
ville han skrive i gjesteboken,
og fordi han var så høy, satte han seg på huk.
Det var et unikt øyeblikk.
Det var som en bønn for stedets historie,
så jeg spurte om jeg kunne ta et bilde.
Senere var det dessverre det bildet
politiet brukte for å identifisere ham etter tragedien som fant sted.
På fredag kveld sa han at han ville besøke Neamt festning.
Jeg ba ham holde seg hjemme, for det var meldt dårlig vær.
Men han bestemte seg for å dra uansett. Han tok toget.
Og på en stasjon underveis ble toget stående litt lenger enn vanlig.
Uten noen måte å få informasjon på fikk Yuguo panikk.
Han trodde det var der han skulle gå av.
Han hoppet ut idet toget begynte å bevege seg.
Han åpnet døren og så et hav av snø,
uten å vite at under snøen var det en milestein,
og han slo hodet i den.
Døden inntraff øyeblikkelig.
Jeg husker at du lekte i badekaret da du var liten.
Vannet sprutet overalt, og hele rommet ble fylt av latteren din.
Du sa: "Jeg tror universets natur er aske.
Jorden er asken fra solen, solen er asken fra galaksen.
Alt er aske."
Du var fem år.
Jeg har mistet evnen til å smile.
Hvis det finnes et parallelt univers,
håper jeg at han er der og følger drømmene sine.
Jeg håper han er frisk og lykkelig i den verdenen
og lever det livet han ønsker.
Jeg må lære å være sterk.
Mange har spurt oss om vi angrer på at vi lot ham dra.
Det gjør vi ikke. Vi angrer ikke.
Det største ønsket foreldre har,
er å se barnet sitt realisere drømmene sine.
Om vi er redde for å følge drømmene våre, oppnår vi ingenting.
Bacău er hjemmet hans.
Fordi det ligger i Karpatene.
Fordi han tilbrakte 80 utrolig lykkelige dager der.
Han sa: "Mamma, jeg drømte at jeg var en drage som fløy på himmelen.
Men jeg døde av en kniv i hjertet.
Jeg falt fra himmelen, og kjøttet mitt ble gitt til folket."
Han sa at drømmen gjorde ham lykkelig.
DEN 15. MARS 2019, DAGEN HAN VILLE FYLT 17,
BLE YUGUO UTNEVNT TIL ÆRESBORGER AV BACAU.
FORELDRENE OPPRETTET ET STIPEND VED BACAU-UNIVERSITETET
I SØNNENS NAVN FOR FREMRAGENDE LITTERATURSTUDENTER
DE VIL FORTSETTE MED DETTE RESTEN AV LIVET
DEDISERT TIL YUGUO OG FORELDRENE SOM ELSKET HAM
Tekst: Marie Wisur Lofthus