Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Války na Balkáně trvaly 10 let.
Etnické napětí vedlo ke krveprolití, k přesídlení 4 milionů lidí
a stálo 100 000 lidských životů.
V roce 2008 žijí stále stovky tisíc lidí v exilu
a 10 000 lidí se nadále pohřešuje.
Pane? Jste na řadě.
Ženevský stát si vás naším prostřednictvím pozval,
abychom zhodnotili vaše právo a vůli přijmout švýcarské občanství.
Momentálně jste bez státní příslušnosti
a vaše současné povolení k pobytu vám umožňuje žít v naší zemi.
Máte nějaké otázky?
Posloucháte mě?
Ano, promiňte.
Přišel jsem hned po práci.
Pane,
ráda bych slyšela od vás osobně,
z jakého důvodu jste se dostal do Švýcarska.
Bylo mi 15.
Byla válka.
Posadili mě na humanitární let.
Ale ve vaší vlasti je teď přece mír.
Mnoho vašich krajanů se tam vrátilo.
Nevrátili se tam proto,
že by chtěli.
Vrátit se znamená opustit Švýcarsko navždy.
Už se sem nemůžou vrátit.
Ale mohl byste se vrátit do své země.
Prý míváte početné rodiny.
Většina mých příbuzných zemřela. Přinejmenším muži.
A vaši rodiče?
Rodiče jsem nepoznal.
Byl jsem jakožto sirotek adoptovaný
a vyrůstal jsem u nové rodiny.
Požádal jste o zrychlené řízení s tím,
že musíte v původní vlasti řešit naléhavou záležitost.
Ale vaši příbuzní jsou po smrti. Kam tedy půjdete?
Mám tam ještě sestřenici.
Je naživu. Přežila.
Remo.
Tady Una.
Za těch deset let se mi změnil hlas.
Umírá.
Prý do vesnice přicházejí vlci.
Něco se děje.
Přinášejí zpět těla z minulosti.
Musíš se vrátit.
Ale nemysli si, že to tu bude jako dřív.
ZEMĚ V MÉM NITRU
Tati.
Půjdu za ním.
Uplynulo deset let, může ještě chvilku počkat.
Orestino.
Tati.
Je tady.
Co se Skenderovi stalo?
Doktor tvrdí, že měl mrtvici.
Vzali jste ho do nemocnice?
Doufali jsme, že se z toho dostane.
A teď už je pozdě.
Silnice jsou zavřené, protože tu jsou vlci.
Zbláznila ses?
Poprosila jsem tě, abys přijel, protože tu musí být muž, až umře.
Nic víc.
Udělala jsem dobře, že jsem ho povolala, viď?
V den, kdy se tu objevili vyšetřovatelé,
věděl, že se něco stane.
Tělo ho zradilo.
Nechce, aby někdo sahal na jeho půdu, na jeho zem.
I když je to tu jak vesnice duchů.
Když jsme spolu telefonovali,
o hromadném hrobu jsi mi neřekla. Proč?
Nezdá se, že by tě to šokovalo.
Vidělas ten masový hrob?
Odvážíš se na něj podívat ty?
Omlouvám se, nepřišli tlumočníci. Anglicky je to v pohodě?
Ano.
Mám vaši rodinu na starost.
Myslím tím lidi, které bychom tu měli najít.
Přinesli jste seznam?
Každá rodina musí přinést seznam příbuzných.
Přijďte za mnou co nejdřív do kanceláře, ano?
Nejspíš jsi zvyklý na něco jiného.
Proč jsi mi do čaje nedala cukr?
Myslím, že máš život sladký dost.
Chtěl jsem se tě zeptat...
Ještě pořád používáte studnu?
Bojíš se?
Orestina.
Co jí je?
Pořád nemluví?
Je zvláštní ho tu mít.
Myslela jsem, že se už nevrátí.
Po tom, co nám udělal.
Nevím, jak se k němu chovat.
Už sem nepatří.
Jak se ukazuje.
Já vím.
Je mi 24, jsem svobodná...
Brzo přijdu o otce.
A najednou se tu zjeví adoptovaný syn.
Co mám dělat? Nejsem jako ostatní.
Zabloudili jste?
Jak se máš? Všichni jsme mysleli, žes zmizel.
Vrátil jsem se.
Vítej zpátky. Už jsme ti málem postavili pomník.
Pamatuješ si to tu, když jsme byli malí?
Švýcarsko?
Ano.
-Pořád tam žiju, ale... -Vím, proč ses vrátil.
Viděls ten cirkus, co přijel do města?
Jak se má tvoje rodina?
Z mojí rodiny nikdo nezbyl.
Pamatuješ si na Flamura?
Pojď, jdeme.
Co jste tu dělali?
Co je ti do toho?
Uklidni se. Nikdy nevíš, co ti vlci můžou udělat.
Jdeme domů.
Doprovodíme vás.
Není třeba. Náš dům je blízko.
My víme, kde bydlíte.
Půjdeš si s námi zastřílet na vlky?
Jo. Kdy?
Kdykoli.
Až tě ta ženská přestane bavit, jsme tu.
Pojď.
Tihle kluci jsou k ničemu.
Jen si čistí zbraně a čekají na další válku.
Byli to mí nejlepší kamarádi.
Uno.
Co se za posledních deset let stalo?
Válka skončila.
Tys nebojoval. Zapomeň na to.
Já trpěl úplně stejně.
Nevěřila bys, jak jsem trpěl.
Tak mi to neříkej.
Zapomeň na minulost.
Taky tě tu můžu nechat samotnou.
Neodejdeš.
Jinak by ses sem nevracel.
Teď budeme celou noc bez elektriky.
Je to každý den horší.
Brzo se stane něco mimořádného.
Co to říkáš?
Konjunkce tří nebeských těles.
Když se přiblíží,
je to mimořádné.
Víš, že pojmenovávám hvězdy?
Jak?
Po holkách?
Po lidech, co mi ublížili.
Pojďme sestavit ten seznam.
Podívej se na tohle.
Poklad z hlubin země.
Vážně se na ty fotky chceš dívat?
Skender ti to nikdy nedovolil.
No tak, Uno. Teď už nám v tom nezabrání.
Vypadáš nebezpečně.
Tuhle ženu jsem viděl, když jsem přijel.
To je Flamurova matka.
Nepamatuješ si na ni?
Vždycky byla dost zvláštní.
Sofie, nejdivnější žena ve městě.
Jak jsi na ni mohl zapomenout?
Tady jsme všichni.
Skender, já, Orestina, Besim a jejich dvě děti.
To je těsně před velkým útokem.
Vyfotit jsem to musel samozřejmě já.
Jen seznam jmen.
Nech to! Ať to neroztrhneš.
Klid, jen jsem se chtěl líp podívat.
Kdo je tahle holka?
Nevím. Nějaká holka.
Skender byl proutník.
Holky se ho asi spíš bály, než že by ho milovaly.
Počkej, chci si to ještě prohlédnout.
Proč?
Skoro všichni už jsou po smrti.
Ty máš aspoň fotku rodičů.
Já se ve všem snažím hledat smysl.
Vykopete ostatky a snažíte se je dát dohromady.
Je to jako puzzle.
I tak se to dá říct.
My svoji práci považujeme za psychologickou léčbu.
Ale je to složité. Těla...
nejsou vždy na stejném místě.
Pachatelé udělali všechno pro to, aby své zločiny skryli.
Země ukrývá tajemství.
Je snazší mluvit s mrtvými než s živými...
Co se tu stalo?
Jak jsem říkal,
ten seznam nás má při pátrání vést.
Slečno Hodžová?
Právě tu něco řešíme.
Známe ji, to je v pořádku.
Jsem unavená.
Unavuje mě čekat, až to bude hotové.
Jsem příšerně unavená.
Ten úředník říká, že tu něco dořeší
a pak se ti bude věnovat.
Uno...
Nejsilnější holka ve městě.
Jsem opilá.
Všichni vědí, že víš všechno.
Jeden duch, dva duchové, tři duchové,
čtyři duchové, pět duchů, šest duchů...
Takže jak vidíte,
mezi těmi dvěma seznamy je rozpor.
Mezi tím, co máme my, a tím, co jste nám dali vy.
Fatime.
Na vašem seznamu ta žena chybí.
A přitom patřila do vaší rodiny. Je to tak?
Potřebujeme, aby rodina její existenci potvrdila.
Jedno jméno,
jedno tělo.
Kdo je Fatime?
Nevím.
Možná sestřenice nebo tak něco.
Je to divné.
Co je divné?
Vidět všechna ta jména lidí, co už nežijí.
Já ti to říkala.
Je to svět duchů. Zvykej si.
Asi je tak snazší na někoho zapomenout.
Jako jsi ty zapomněla na mě.
Ty jsi tak sebestředný.
Na Hermannově seznamu někdo chybí.
Mohla by tohle být Fatime?
Jen kývni.
Remo.
Zapomeň na tu ženu.
To ti nestačí všechna ta těla, co vyhrabali?
Ale Uno, když tu ženu nenajdeme,
jaký to bude mít všechno smysl?
Proč nehledáš odpovědi ve hvězdách?
Remo si vede líp, než bych čekala.
Možná by se o nás měl starat.
Nemůžu být pořád pán domu já.
SVATBA
Musíme zachovat mlčení
Abychom slyšely květinu plakat
Sofie, kdy asi nastane můj den?
Máš čas.
Fatime, nech ten čaj.
Dobré odpoledne.
Dobré odpoledne. Vítám tě.
Vítám tě.
Besime.
Bojíš se svatební noci?
Neboj. Orestina bude dobrá žena.
Bude jednou z nás.
O to nejde.
A o co teda?
Sousedé se urazí.
Já doufám, že se urazí.
Máme dost zbraní na to, abychom je jaksepatří přivítali.
Mám pravdu?
Teď mi ukaž, jak jsi šťastný.
Moje malá Una.
Dneska tu máme svatbu.
Vidíš?
Holčičko, myslíš, že jsme udělali dobře,
že jsme ty zloděje na slavnost nepozvali?
Přišel jsem vaši rodinu navštívit, abych vám poblahopřál.
Tomu se říká baksuz ,
špatné znamení.
Měl by ses líp naučit naši řeč.
Odejdi.
Už se nikdy nepřibližuj k mé rodině ani na moji půdu.
Nechci vědět, proč ses sem dnes odvážil přijít.
Fatime, pojď.
Pojď.
To je teda něco.
Uno.
Zazpíváš mi jako kdysi?
Země si nedržela svého hrdinu
Odešel a už nevrátil se zpět
Zasel do země jediné semínko
A z něj vzešel
Ostnatý keř
Zní to líp, když zpívám s ostatními ženami.
Ale jak víš, tady nemůžu chodit na hodiny zpěvu.
Taky bych se naučil zpívat.
To je ženská věc.
Odkdy ti záleží na tom, co je mužská a co ženská věc?
Od té doby, co jsem byla přinucena být ženou.
Zapomeň na to.
Uno.
To je tvoje houpačka.
Tu druhou jsme přece rozbili my.
Můžu ti nějak pomoct?
Nepotřebuju pomoct.
ČERV
Pojď blíž, Fatime.
Ta země...
Ta země je naše.
Když tě slyším, skoro to vypadá, že jsi sedlák.
Jednou to pochopíš, sestřičko.
To už jsem slyšela stokrát, bratříčku.
Jdu spát.
Fatime.
Pamatuj,
že všechno, co uděláš,
může mít dramatické následky.
To už jsme taky slyšeli.
Měli jsme rodiče. Nemusíš nám je zastupovat.
Fatime!
Sedni si a poslouchej!
A ty taky!
Buď si vědoma svého místa v rodině.
Nemysli si, že jsem tě neviděl.
Viděl jsem, jak jste se na sebe dívali s tím...
S tím zlodějem a trýznitelem.
Jsou všichni stejní!
Ať tě to ani nenapadne!
Sestřičko.
Nenech červa zavrtat se do jablka.
Vstávej.
Nikdy jsi neviděla zjizvené tělo?
Našli další těla.
Musíme je identifikovat.
Možná to jsou Besim a děti.
Jste připraveni?
Je to on.
Pamatuju si, že si naposledy
pověsil snubní prsten na řetízek.
Jste si jistý?
Říkal, že mu prstýnek vadí při střílení.
Našli i děti? Doufám, že našli i je.
Jdeme.
Prosím tě, pojď.
Jako bych nikdy neodjel.
Tak...
Co ta žena?
Musíme si o ní promluvit.
Jaký byla ročník?
Kolik jí bylo?
O to právě jde.
Pokud vím, mohla by být naživu.
Chci jen tvoje tělo.
Čichat k němu.
Pro tebe chci být jako dřív.
Co když umře?
Nikoho jiného nemám.
Řekni něco.
Jako bys chtěl, aby umřel.
Možná tu vlci nejsou náhodou.
Musíme se pokusit ho zachránit.
Jako on zachránil hodně lidí z okolí.
Aspoň se o to musíme pokusit.
Podívej!
Tvůj táta, hrdina.
Celý život mi vyhrožoval, že mě zbije a hodí sem!
Řekl, že patřím sem.
Prý patřím sem!
Řekni něco.
Proč ode mě jdeš pryč?
Myslíš, že bych tohle místo očistil?
Elektrárna vypadává.
Elektrika teď nějakou dobu nepůjde.
Uno.
Včera...
Já vím. Chápu to.
Možná tě neměl rád, ale musíš se chovat jako chlap.
Přenést se přes to. On umírá.
Proč jsi teď tak...
tak měkký?
Pracujete tam všichni?
Jo.
Tavíme půdu, za kterou jsme bojovali.
Dneska lidi hodně zajímá, co je pod zemí.
Vyšetřovatelé by si měli pospíšit.
Vlci jsou hladoví.
Možná by s tím měla něco udělat vláda.
Podle mě je to špatné znamení a něco se na nás žene.
Každý z nás si zaslouží trest shora.
Hele, Remo,
umíš ještě mířit?
A střílet?
No...
Já v ruce moc zbraní nedržel.
Sejdeme se za půl hodiny u lesa.
Ať nám Remo ukáže, co umí.
Je zvláštní, jak mi Skenderovo oblečení padne.
Co si o mně lidi asi pomyslí?
Co chceš?
Předstírat, že bojuješ?
Už jsme se nabojovali až moc.
Komu na tom teď záleží?
Mně jo.
Potřebuju Skenderovu pušku.
Na to zapomeň!
Jsi trapný.
Na co ji chceš?
Pomůžu klukům.
Nemůžeme tu zůstat ve tmě.
Už mě štve, jak mě soudíš a jak moralizuješ.
Myslíš si, že jsi lepší než já,
jen proto, že jsi dcera takzvaného hrdiny?
Vezmu si ji sám.
Chceš ji ze mě dostat násilím?
Možná by to zabralo.
Dal ses dohromady s klukama, a myslíš si, že mi budeš rozkazovat?
Tohle je bráchova puška.
Pamatuješ si na něj?
Všechny nás s touhle puškou bránil.
Vezmi si ji.
A Flamur?
Řekl jsem mu, ať jde sám.
Chtěl jsem být jen s tebou.
Sejdeme se s ním u staré krypty.
Pojď.
Jdeme do toho zatraceného lesa.
Doufám, že si s námi nikdo nezahrává.
Nevím, jestli je to Flamur, nebo vlci.
Remo.
Flamure!
K zemi!
Není ti nic?
Jsem unavený...
Moje duše je unavená
z pušky.
Z lesů.
Z vlků.
Nevím...
Nevím, jak dlouho nás tahle země unese.
Jako by vlci ani neexistovali.
Co bude s těmi těly?
Nic.
Některá těla vykopou.
Ostatní tam nechají.
Pak hrob zavřou a šmytec.
A na téhle zemi už nikdy nic nevyroste.
To není pravda.
Země se přizpůsobila válce.
Zvykla si na ni.
Remo.
Je načase, aby ses vyzpovídal.
Jak ses odtud dostal?
Bylo to ten den, co nám řekli, abychom utekli.
Přišli k nám vojáci a řekli nám, ať utečeme,
protože nás jdou milice zabít.
Byl jsem s Unou
u starého dubu.
Skender nás volal
a načapal nás.
Viděl, jak se líbáme.
Strašně mě zbil.
Řval na mě, mlátil mě.
Řekl, ať okamžitě zmizím.
Šli jsme domů a...
Ve sklepě dostal každý muž pušku.
Skender měl pušku. Jednu dal Uně,
ale mně žádnou.
Řekl mi, ať se jdu schovat do starého domu.
Šel jsem.
Schoval jsem se.
Jakmile jsem tam došel, začaly padat bomby.
Přišli milicionáři a pustili se do mě.
Hrozně mě zmlátili.
Pořezali mě.
Říkali,
že vypadám jako zrůda i bez řezných ran.
Jen proto, že jsem nebyl jako oni.
Podařilo se mi utéct přes les.
Pořád jsem běžel.
Běžel jsem pořád dál.
Byla tma, měl jsem strach.
Běžel jsem a schovával se.
Nevím kolik dní.
Až se mi podařilo přejít hranice.
Někdo mě našel
a posadil na letadlo rovnou do Švýcarska.
Neměl jsem na vybranou.
Mám jizvy po celém těle.
Mně nemusíš nic dokazovat.
Ale nebránil jsem se.
Dal jsem Bohu možnost mě zabít.
Ale asi chtěl, abych ještě chvíli žil.
A dneska mě všichni nenávidí za to, že jsem naživu.
Víš, co je Skender za typ člověka?
Skender je typ člověka,
kterého když vysadíš samotného na pustém ostrově
a řekneš mu, ať si vybere deset věcí, co tam může mít,
tak si řekne o jednu pušku
a devět nábojů.
A Una?
Co je s ní?
Nevím.
Něco s ní není v pořádku.
Una...
Una působí statečně.
Ale zapomínáš, že taky trpí.
Rány...
našich žen...
sahají hluboko pod zem.
NEZVĚSTNÝ
Potřebuju svolení starších.
Co máš přesně v plánu?
Naše rodina potřebuje vrátit čest.
Naše sestra Fatime. Nepřítel ji odvedl.
Nikdo ji neodvedl, Skendere.
Fatime odešla sama.
Věděl jsem to ode dne, kdy přišel na moji svatbu.
Besime...
Ty se mnou nesouhlasíš?
Jsem na tvé straně.
Ale takhle to dál nejde.
Nemůžeš nenávidět celý svět.
Běž to říct starším.
Já budu hlídat dům.
Obcházejí tu polovojenské skupiny.
Můžou sem přijít.
Přišel jsem sám.
Situace je den ode dne horší.
Skendere Krasniči,
synu Redžepa a Hadije, Bůh buď milostiv jejich duši.
Rada starších letos, roku 1985,
posoudila vaši žádost.
Vaši vůli neschvalujeme.
V zájmu budoucích generací
se hrozící vendeta
a nepřátelství nyní zastaví.
Je těžké přijít o sestru,
obzvlášť když ti zemřela žena.
Ale ve smrti ti zanechala krásnou dceru.
Měl by sis vážit života.
Nech krev kolovat v těle.
Neprolévej ji.
Tati.
Vezmu si tvoji pušku.
Pitomá puška...
Co to sakra je?
Uno.
Pojď sem.
Když ses teď rozhodla,
můžu zase mluvit.
Mám špatnou pokrevní linii.
Rozděláváme oheň, abychom viděli za tmy.
21. století se nám vysmívá.
Remo.
Poslouchej.
Jestli je to, co říká Agim, pravda...
Já proti tobě nic nemám.
Když teď nemáme nepřítele,
na kterého bychom všechno svedli, začali jsme hledat
nepřítele mezi sebou.
A ještě horší je, že člověk chce, aby ho ostatní viděli
jako hrdinu, nebo jako oběť.
Oboje si žádá úctu.
Lidé je mají v úctě.
Je to katastrofa.
Ale ty, Remo...
ty jsi...
dvojnásobná katastrofa.
Nejsi ani oběť, ani hrdina.
Zkrátka...
jsi v hajzlu.
Proč jsi po válce neodešel?
Nemůžeš po sobě zanechat dluhy, Remo.
Komu jsi dlužil?
Téhle zemi.
Remo.
Jednu věc jsi nám neřekl.
Je to lepší tam, nebo tady?
Na zdraví.
Vzbuď se.
Dneska je velký den.
Konečně jsi volný.
To je osud.
To, že jsi tady...
dnešního rána.
Rána, kdy Skender zemřel.
Cože?
Ale Fatime tady nenajdeš.
Od toho dávného dne cítím vinu.
VINA
Dobrý večer, Skendere.
Chtěl jsi s námi mluvit?
Potřebuju mluvit s tvojí ženou.
Sofie.
Kde je moje sestra?
Nevím, Skendere.
Byly jste nejlepší kamarádky. Víš, kde se ukrývají.
Mysli na svého syna.
Určitě nechceš, aby se mu něco stalo.
Řekni mu to.
No tak.
To, co ti teď řeknu,
se předávalo ústně,
ale nikdo to v sobě neukryl natrvalo.
Pravda...
je následující.
Pamatuješ si na tuhle fotku?
Tajemství se skrývalo na jejím rubu.
Našla jsem něco ukrytého pod zemí.
Tahle země je plná tajemství.
DÍTĚ
Co tu děláš?
Víš, že do vesnice přišli vlci?
Možná si pamatuješ tu starou pověst.
Nepřítel se chystá zaútočit.
Běž domů.
Žij svůj život. Mně je dobře.
Tohle s tebou nemá nic společného. Chci jen svou svobodu. Prosím!
Skendere,
poslechni sestru.
Neprolévej krev.
Pokud si nechám rozkazovat od nepřítele,
jako bych si vykopal hrob.
Můj život s Fatime je jen jedno vlákno v dějinách.
Tvoje skutky ovlivní budoucí generace.
Na tuhle válku jsem čekal dlouho! Připravoval jsem se na ni.
Fatime, polož tu pušku. Vezmi si věci, jdeš domů.
Ale ty, Ljubomire,
ty umřeš na zemi, o které tvrdíš, že je tvoje.
Fatime, cos to udělala?
Cos to udělala?
Jsme teď rodina.
Fatime!
Poslouchejte mě.
To tajemství v sobě ukryjete, dokud budu naživu.
A budete na mé straně.
Ty a tvoje žena Orestina.
Co bude s dítětem?
Toho kluka nám dala země.
Našel jsem ho na zpáteční cestě u vlků.
Budeme ho tu trpět.
Ale nikdy nebude jedním z nás.
Tak začala tahle kapitola naší rodiny.
Prolitou krví matky.
Kde jsou vyšetřovatelé?
Hermann musel odjet.
Úmrtí v rodině.
Jsme zase na začátku.
Uno, mám znamení.
Jsem syn muže,
jehož rodina a přátelé tuhle vesnici vypálili
a naházeli všechna těla do hrobu.
I já mám znamení.
A nejedno.
Zabila jsem otce,
co tu všechny držel jako rukojmí svého šílenství.
Ale tvoje znamení jsou přijatelná.
Nečistá krev přijatelná není.
Už neodjedu.
Jak to myslíš?
Nemůžeš po sobě zanechat dluhy.
Jaké dluhy?
Dluhy téhle zemi.
Zemi v mém nitru.
Kde jsi to slyšel?
Jsem sice mladá,
ale mám pocit, jako bych prožila dlouhý život.
Víš, co tím myslím.
Chtěla jsem, abys něco řekl.
Jedině ty bys mě přesvědčil.
Ale ty nic říct nemůžeš. Chápu to.
Nikdy jsem neměla na vybranou. V ničem.
Ty ses ze své odysey vrátil,
a teď je řada na mně, abych odešla.
Je to smutné,
ale je to to nejlepší, co jsem zažila.
ZEMĚ V MÉM NITRU
Nepřestaneme pátrat,
a pátrání skončí tím, že dospějeme na začátek
... a spatříme to místo poprvé.
T. S. Eliot
České titulky Veronika Sysalová Iyuno 2023