Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Balkanski ratovi su trajali deset godina.
Etničke napetosti dovele su do pokolja, isteravši preko četiri miliona ljudi
i oduzevši više od 100.000 života.
Stotine hiljada ljudi i dalje je u progonstvu 2008. godine.
A preko 10.000 ljudi još nije pronađeno.
Gospodine? Vi ste na redu.
Primljeni ste ovde u Ženevi
da bismo procenili vaše pravo na švajcarsko državljanstvo.
Trenutno ste bez državljanstva
i vaš trenutni status vam omogućava ostanak unutar švajcarskih granica.
Imate li pitanja?
Slušate li?
Da, izvinite.
Došao sam pravo iz noćne smene.
Gospodine.
Želim da čujem vaše lične razloge
dolaska u Švajcarsku.
Imao sam 15 godina.
Trajao je rat.
Poslat sam na humanitarni let.
Ali zar sad ne vlada mir u vašoj domovini?
Vaši brojni sunarodnici su se vratili.
Nisu se vratili...
Svojom voljom.
A ako se neko vrati, znači da zauvek napušta Švajcarsku.
Više nema povratka.
Ali mogli biste da se vratite u domovinu?
Mislila sam da vaš narod ima velike porodice.
Veći deo porodice mi je mrtav. Bar većina muškaraca.
A vaši roditelji?
Nemam roditelje.
Usvojen sam
i odrastao sam u udomiteljskoj porodici.
Zatražili ste ubrzani postupak
zbog hitnog stanja u vašoj domovini.
Ali budući da vam je cela porodica mrtva, kuda ćete otići?
Imam tamo rođaku.
Živa je. Preživela je.
Remo.
Una je.
Glas mi se promenio za deset godina.
Umreće.
Kažu da vukovi dolaze u selo.
Nešto se dešava.
Vraćaju leševe iz prošlosti.
Moraš da se vratiš.
Ali znaj da je sad sve drugačije.
ZEMLJA U MENI
Tata.
Idem da ga vidim.
Prošlo je deset godina, nek čeka još malo.
Orestina.
Tata.
Došao je.
Šta se desilo Skenderu?
Lekar kaže da je imao moždani udar.
Jeste li ga odveli u bolnicu?
Nadali smo se da će se sâm oporaviti.
Ali sad je prekasno.
Putevi su zatvoreni jer su vukovi došli.
Zar si poludela?
Zamolila sam te da dođeš jer muško mora biti ovde ako umre.
To je sve.
Dobro je što sam ga pozvala. Zar ne, tata?
Kad je video prve naučnike...
Znao je da će se nešto desiti.
Pa ga je telo izdalo.
Ne želi da iko dira njegovo tlo, njegovu zemlju.
Iako je selo već sad grad duhova.
Kad smo razgovarali telefonom, zašto...
Zašto mi nisi rekla za masovnu grobnicu?
Delovao si mi već previše šokiran.
Jesi li videla masovnu grobnicu?
Usuđuješ li se da odeš? Imaš li muda?
Izvinite, prevodioci nisu došli. Može na engleskom? -Da.
Ja sam poverenik zadužen za vašu porodicu.
Odnosno za ljude koje ovde treba da nađemo.
Da li ste doneli spisak?
Svaka porodica mora da donese spisak svojih srodnika.
Molim vas, dođite u moju kancelariju što pre. U redu?
Verovatno si naviknut na nešto drugo.
Zašto mi nisi stavila šećer u čaj?
Imao si dovoljno šećera u životu.
Uglavnom, hteo sam da pitam...
I dalje koristiš bunar?
Bojiš se?
Orestina.
Šta joj je?
I dalje ne govori?
Čudno je kad je ovde.
Mislila sam da se neće vratiti
posle onog što nam je uradio.
Ne znam kako da se ponašam.
On više ne pripada ovde.
To se vidi.
Znam.
Dvadeset četiri godine, neudata...
Otac mi umire.
A sad se pojavio usvojeni sin porodice.
Šta mogu? Nisam kao drugi.
Izgubio si se?
Kako si, matori? Mislili smo da si nestao.
Vratio sam se.
Onda dobro došao. Umalo da ti napravimo spomenik.
Sećaš se mesta u kom smo odrasli?
Švajcarska, a?
Da.
I dalje živim tamo, ali... -Znam zašto si se vratio.
Jesi li video onaj cirkus u gradu?
Kako ti je porodica?
Nemam više porodicu.
Sećaš li se Flamura?
Hajde, idemo.
Šta ste radili ovde?
Ne tiče te se.
Smiri se, nikad se ne zna za šta su vukovi sposobni.
Idemo kući.
Otpratićemo vas.
Nema potrebe. Kuća nam je blizu.
Znamo gde živite.
Hoćeš li ići s nama da ubijaš vukove?
Da. Kad?
Kad god poželiš.
Kad ti žene dosade, ovde smo.
Hajde.
Ti tipovi su zlo.
Samo čiste svoje puške i čekaju sledeći rat.
Bili su mi najbolji prijatelji.
Una.
Šta se desilo za ovih deset godina?
Rat je završen.
Nisi se borio. Zaboravi na to.
I ja sam patio.
Ne bi verovala koliko sam patio.
Onda mi nemoj reći.
Ostavi prošlost na miru.
Mogu da odem i ostavim vas na miru.
Nećeš otići.
Inače se ne bi vratio.
Celu noć neće biti struje.
Svaki dan je sve gore.
Uskoro će se desiti nešto vrlo posebno.
Šta to govoriš?
Spajanja ova tri nebeska tela.
Kad su poravnata i prepliću se...
Posebno je.
Dajem imena zvezdama.
Kakva?
Ženska imena?
Imena ljudi koji su mi naudili.
Hajde da napravimo spisak za naučnike.
Pogledaj.
Blago iz dubine zemlje.
Sigurno želiš da vidiš te fotografije?
Skender ti to nije dozvoljavao.
Ma daj, Una. Sad ne može da nas spreči.
Izgledaš baš opasno.
Video sam ovu ženu kad sam stigao.
To je Flamurova majka.
Ne sećaš je se?
Uvek je bila čudna.
Sofije, najčudnija žena u gradu.
Kako si mogao da je zaboraviš?
Ovo su svi.
Skender, ja, Orestina, Besim i njihovo dvoje dece.
Neposredno pred veliki napad.
Naravno, ja sam morao da fotografišem.
Samo imena na spisku.
Ostavi! Možda pocepaš.
Smiri se, samo sam hteo da pogledam bolje.
Ko je ova devojka?
Ne znam. Neka devojka.
Skender je bio šarmer.
Devojke su ga se verovatno više plašile nego ga volele.
Čekaj, hteo sam da gledam još.
Zašto?
Ionako su gotovo svi mrtvi.
Ti bar imaš fotografije svojih roditelja.
Ja u svemu tražim smisao.
Iskopavate ostatke i pokušavate da ih ponovo sastavite.
Kao slagalica.
Može se i tako reći.
Svoj posao smatramo nekom vrstom psihološkog lečenja.
Ali komplikovano je. Znate, leševi...
Nisu uvek na jednom mestu.
Počinioci su pokušali sve da prikriju svoje zločine.
Zemlja ima svoje tajne.
Lakše je razgovarati sa mrtvima nego sa živima.
Šta se ovde desilo?
Kao što sam rekao...
Trebalo bi da nam spisak pomogne u istrazi.
Gđice Hodža?
Molim vas, usred nečega smo.
Poznajemo je, u redu je.
Umorna sam.
Umorna sam od čekanja da završite ovaj posao.
Jebeno sam umorna.
Službenik kaže da mora nešto da završi
i onda će razgovarati s tobom.
Una...
Najotpornija devojka u gradu.
Pijana sam.
Svi znaju. Znate... Sve.
Jedan duh, dva duha, tri duha,
četiri duha, pet duhova, šest duhova...
Dakle... Ovako.
Postoji problem između dva spiska.
Između onog koji imamo i onog koji ste nam dali.
Fatime.
Sudeći prema popisu stanovnika, ova žena nedostaje na vašem spisku.
A bila je član porodice, zar ne?
Stvar je u ovome. Porodica mora da potvrdi da je postojala.
Jedno ime,
jedno telo.
Ko je Fatime?
Ne znam.
Možda neka rođaka.
Čudno je.
Šta je čudno?
Videti sva ta imena koja više ne postoje.
Već sam ti rekla
da je ovo svet duhova. Navikni se.
Valjda je tako lakše zaboraviti nekoga.
Baš kao što si ti zaboravila mene.
Baš si egocentričan.
Nedostaje neko s Hermanovog spiska.
Je li ovo Fatime?
Samo klimni.
Remo.
Zaboravi tu ženu.
Zar ti nije dosta što iskopavaju toliko leševa?
Ali, Una, ako ne nađemo tu ženu,
koji je smisao ovoga?
Potraži odgovore u zvezdama.
Mislim da Remu ide bolje od očekivanog.
Možda bi trebalo da se brine o nama.
Ne mogu više da budem glava kuće.
VENČANJE
Sofi, pitam se kad će doći red na mene.
Imaš vremena.
Hajde, Fatime, ostavi čajeve.
Dobar dan.
Dobar dan. Dobro došli.
Dobar dan.
Besime.
Bojiš li se prve bračne noći?
Ne brini. Orestina će ti biti dobra žena.
Biće jedna od nas.
Nije reč o tome.
Nego o čemu?
Komšije će se uvrediti.
Nadam se da hoće.
Imamo dovoljno oružja da ih dočekamo kako zaslužuju.
Zar ne?
A sad se nasmej.
Mala moja Una.
Danas imamo venčanje.
Vidiš li?
Malena, misliš li da smo postupili dobro
jer nismo pozvali one lopove na slavlje?
Došao sam da čestitam tvojoj porodici i iskažem poštovanje.
Evo baksuza,
proroka nesreće.
Nauči bolje da govoriš naš jezik.
Odlazi.
I više se ne približavaj mojoj porodici i zemlji.
Ne želim da znam ni zašto si se usudio da dođeš danas.
Hajde, Fatime.
Idemo.
Kakvo mesto...
Una.
Hoćeš li mi pevati kao nekad?
Zemlja nije čuvala svog heroja.
Otišao je i nije se vratio.
Na tlu je ostalo samo seme.
Koje se pretvorilo...
U bodljikavo žbunje.
Bolje je kad pevam s drugim ženama.
Ali kao što znaš, ovde ne mogu na časove pevanja.
I ja bih hteo da učim da pevam.
To je ženski posao.
Otkad je tebe briga šta je za muškarce, a šta za žene?
Otkad sam prisiljena da budem žena.
Zaboravi.
Una.
Sedi.
Mi smo uništili drugu ljuljašku, zar ne?
Mogu li da pomognem?
Ne treba mi pomoć.
CRV
Približi se, Fatime.
Zemlja...
Ova zemlja je naša.
Da te neko čuje, pomislio bi da si farmer.
Shvatićeš, sestro draga.
Brate, čula sam to već sto puta.
Idem da spavam.
Fatime.
Imaj ovo na umu.
Sve što radiš...
Sve što radiš može da ima vrlo dramatične posledice.
I to smo već čuli.
Imali smo roditelje. Ne moraš da preuzimaš njihovu ulogu.
Fatime!
Sedi i slušaj!
I ti slušaj!
Znaš gde ti je mesto.
Nemoj misliti da te nisam video.
Video sam kako se gledate. Ti i taj...
Taj lopov, taj mučitelj!
Svi su oni isti!
Da ti nije palo na pamet!
Draga moja sestro.
Ne dozvoli crvu da dođe do jabuke.
Hajde, ustani.
Prvi put vidiš telo s ožiljcima?
Pronašli su tela.
Moramo da ih identifikujemo.
Možda su to Besim i deca.
Spremni ste?
To je on.
Sećam se da je stavio venčani prsten na taj lančić.
Sigurni ste?
Rekao je da mu je prsten smetao dok je pucao.
Jesu li našli decu? Nadam se da jesu.
Hajdemo.
Hajde, idemo.
Jebote, kao da nisam ni otišao.
Dakle...
Šta je s onom ženom?
Moramo da razgovaramo o njoj.
Kad je rođena?
Koliko je godina imala?
To i jeste problem.
Koliko znam, možda je i živa.
Želim samo tvoje telo.
Da ga mirišem.
Za tebe želim da budem muškarac kakav sam bio.
Šta ako umre?
Nemam nikog drugog.
Reci nešto.
Kao da želiš da umre.
Možda su vukovi ovde s razlogom.
Moramo pokušati da ga spasemo.
Kao što je on spasao brojne ljude oko nas.
Moramo bar da pokušamo.
Pogledaj!
Tvoj otac, heroj.
Ceo život mi je pretio da će me istući i baciti ovde!
Rekao je da pripadam ovde.
Da pripadam ovde!
Reci nešto.
Zašto se odmičeš od mene?
Misliš li da bih očistio ovo mesto?
Elektrana je sjebana.
Neće biti struje neko vreme.
Una.
Ono juče...
Znam. Razumem.
Možda te i nije voleo. Ali moraš da budeš muško.
Nastavi sa životom. On umire.
Zašto si postao takav...
Takav mekušac?
Svi radite tamo?
Da.
Istopili smo zemlju za koju smo se borili.
Ljude ovih dana izuzetno zanima šta je pod zemljom.
Naučnici bi morali da požure.
Vukovi su gladni.
Možda bi trebalo da vlada uradi nešto u vezi s tim.
Mislim da nam stiže velika nesreća.
Svako od nas zaslužuje neku vrstu kazne odozgo.
Reci, Remo...
Znaš li i dalje da ciljaš?
Pucaš?
Pa...
Nisam često držao oružje u rukama.
Nađimo se na ulazu u šumu za pola sata.
Da se Remo dokaže.
Čudno je što mi Skenderova odeća ovako odgovara.
Pitam se šta će ljudi misliti o meni.
Šta želiš?
Da se praviš da se boriš?
Dovoljno smo se borili.
Više nikom nije stalo.
Meni je stalo.
Treba mi Skenderova puška.
Nema šanse!
Jadan si.
Šta će ti puška?
Da pomognem momcima.
Ne možemo ostati u neznanju.
Dosta mi je tvog osuđivanja i moralisanja.
Misliš da si bolja od mene jer si ćerka takozvanog heroja?
Dobro, idem sâm po nju.
Želiš da me prisliš na to?
Možda bi to upalilo.
Sad kad si s momcima, misliš da možeš da mi naređuješ?
To je puška mog brata.
Sećaš ga se?
Sve nas je branio ovom puškom.
Uzmi je.
A Flamur?
Rekao sam mu da ide sâm.
Hteo sam da budem sâm s tobom.
Naći ćemo se s njim u staroj kripti.
Hajde.
Idemo u prokletu šumu.
Nadam se da se niko ne poigrava s nama.
Ne znam da li je to Flamur ili su vukovi.
Remo.
Flamur!
Dole.
Jesi li dobro?
Umoran sam.
Duša mi je umorna...
Od ove puške.
Od ove šume.
Od ovih vukova.
Ne znam...
Ne znam kako nas zemlja pridržava.
Dođavola! Kao da vukovi ne postoje.
Šta će biti s telima?
Ništa.
Iskopaće neka tela.
A druga će ostati tamo.
Zatvoriće groblje i to je to.
A na ovoj zemlji više ništa neće izrasti.
To nije istina.
Zemlja je prilagođena na rat.
Navikla se.
Remo.
Vreme je da priznaš.
Reci mi kako si pobegao odavde.
Bilo je to na dan kad nam je rečeno da bežimo.
Neki vojnici su došli u našu kuću i rekli nam da odemo
jer milicija dolazi da nas ubije.
Bio sam s Unom.
Kod starog hrasta.
Skender nas je dozivao i...
Našao nas je.
Video je da se ljubimo.
Izmlatio me je.
Vikao je na mene, tukao me.
Rekao mi je da se gubim.
Otišli smo kući i...
Svaki muškarac je išao u podrum po pušku.
Skender je imao pušku. Dao je jednu Uni,
ali meni nije.
Rekao mi je da se sakrijem u staroj kući.
Otišao sam.
Sakrio sam se.
Čim sam došao tamo, počele su da padaju bombe.
Milicija je došla i počela da me muči.
Mlatili su me.
Sekli su mi telo.
Rekli su:
Izgledaš kao čudovište čak i bez posekotina.
Samo zato što nisam bio kao oni.
Uspeo sam da pobegnem kroz šumu.
Trčao sam.
Bilo je mračno, strašno.
Trčao sam i sakrivao se.
Ne znam koliko dana.
Dok nisam uspeo da pređem granicu.
Našli su me neki ljudi i poslali na let za Švajcarsku.
Nisam imao izbora.
Imao sam ožiljke po celom telu.
Ne moraš da mi se pravdaš.
Ali nisam se opirao.
Dao sam bogu priliku da me ubije.
Ali očito je hteo da još poživim.
A svi mi i dalje zameraju što sam živ.
Znaš li kakav je Skender čovek?
Skender je čovek kog...
Kog možeš da ostaviš samog na ostrvu
i kažeš mu da izabere deset neophodnih stvari.
Zatražiće jednu pušku
i devet metaka.
A Una?
Šta s njom?
Ne znam.
Čudna je.
Una...
Una deluje hrabro.
Ali zaboravljaš da i ona pati.
Te rane...
Naših žena...
Dublje su od tla.
NESTALI
Treba mi dozvola starešina.
Kakav plan imaš?
Naša porodica mora da povrati čast.
Našu sestru Fatime odveo je neprijatelj.
Niko je nije odveo, Skendere.
Otišla je svojom voljom.
Znao sam to onog dana kad mi je taj tip došao na venčanje.
Besime...
Ne slažeš se sa mnom?
Uz tebe sam.
Ali ne možeš da nastaviš tako.
Da mrziš ceo svet.
Idi i reci starešinama.
Ostaću da čuvam kuću.
Paravojska patrolira.
Ne znam da li će doći.
Došao sam sâm.
Situacija je iz dana u dan sve gora.
Skender Krasnići.
Sin Redžepa i Hadije. Pokoj im duši.
Veće starešina, ove 1985. godine,
proučilo je tvoj zahtev.
Ne dajemo ti dozvolu.
Za dobro budućih generacija...
I zbog osvete na pomolu...
Neprijateljstvo ovde prestaje.
Nije lako izgubiti sestru.
Pogotovo nakon smrti žene.
Ali ostavila ti je predivnu ćerku.
Trebalo bi da ceniš život.
I da pustiš krv da teče unutra.
A ne da se proliva.
Tata.
Idem po tvoju pušku.
Glupa puška.
Koji je ovo đavo?
Una.
Dođi.
Sad kad si donela odluku...
Mogu opet da govorim.
Moja porodica je zla.
Paljenje vatre da vidimo u mraku...
Ruga nam se 21. vek.
Remo.
Slušaj.
Ako je istina ono što Agim kaže...
Nemam ništa protiv tebe.
Sad kad nemamo
neprijatelja kog možemo da krivimo za sve, počeli smo da tražimo
neprijatelja među nama.
A što je najgore, svi žele da ih smatraju
ili herojem ili žrtvom.
Oboje zahteva poštovanje.
Podjednako ih poštuju.
Katastrofa.
A ti, Remo...
Ti si...
Dupla katastrofa.
Nisi ni žrtva, a ni heroj.
Ukratko...
Sjeban si.
Zašto nisi otišao posle rata?
Ne smeš da ostavljaš dugove za sobom.
Kome si dužan?
Zemlji.
Remo.
Nisi nam rekao.
Je li bolje ovde ili tamo?
Uzdravlje.
Probudi se.
Danas je važan dan.
Napokon si slobodan.
Ovo je sudbina.
To što si ovde...
Ovog jutra.
Jutra kad je Skender umro.
Molim?
Ali ovde nećeš naći Fatime.
Osećam krivicu od tog dana.
KRIVICA
Dobro veče, Skendere.
Tražio si nas.
Moram da razgovaram s tvojom ženom.
Sofi.
Gde mi je sestra?
Ne znam, Skendere.
Bile ste najbolje prijateljice. Znaš gde se kriju.
Misli na svog sina.
Sigurno ne želiš da mu se nešto desi.
Reci mu.
Hajde.
Ono što ću ti reći...
Išlo je od usta do usta...
Ali nije do kraja svareno.
Istina je...
Sledeća.
Sećaš li se ove fotografije?
Cela tajna je pozadi.
Našla sam nešto zakopano.
Zemlja je prepuna tajni.
DETE
Šta radiš ovde?
Shvataš li da su vukovi došli u selo?
Možda se sećaš one stare priče.
Neprijatelj se sprema za napad.
Idi kući.
Živi svoj život. Dobro sam.
Ovo nema veze s tobom. Samo želim slobodu, preklinjem te!
Skendere.
Poslušaj svoju sestru.
Nemoj prolivati krv.
Radije ću umreti nego dozvoliti neprijatelju da mi naređuje.
Moj život s Fatime samo je mali deo istorije.
Ali tvoji postupci će uticati na buduće generacije.
Dugo sam čekao ovaj rat. Pripremao sam se za njega.
Fatime, spusti pušku. Uzmi svoje stvari, ideš kući.
Ali ti, Ljubomire,
umrećeš na ovoj zemlji koju zoveš svojom.
Fatime, šta si uradila?
Šta si uradila?
Sad smo porodica.
Fatime!
Slušaj me.
Čuvaj tu tajnu dok god sam živ.
I bićeš uz mene.
Ti i tvoja žena Orestina.
A šta s detetom?
Zemlja nam je dala ovog dečaka.
Na povratku sam ga našao s vukovima.
Tolerisaćemo ga.
Ali nikad neće biti jedan od nas.
Tako je započelo to poglavlje naše porodice.
Krvlju majke.
Gde su naučnici?
Herman je morao da ode.
Umro mu je neko iz porodice.
Opet smo na početku.
Una, imam obeležje na licu.
Ja sam sin čoveka
čiji su prijatelj i porodica spalili ovo selo.
I smestili sva ta tela u onu rupu.
I ja imam obeležje.
Zapravo, mnogo njih.
Oca ubicu.
Koji je zbog svoje ludosti pretio svima ovde.
Da, ali tvoja obeležja su prihvatljiva.
A zla krv nije.
Ostajem ovde.
Kako to misliš?
Čovek ne sme da ostavlja dugove za sobom.
Kome si dužan?
Ovoj zemlji.
Zemlji u meni.
Gde si to čuo?
Mlada sam.
Ali imam osećaj da sam već dugo živa.
Znaš šta mislim.
Htela sam da kažeš nešto.
Jer bi samo ti mogao da me uveriš u sve.
Ali ne smeš ništa da kažeš. Razumem.
Nisam imala izbora. Nikakvog.
Vratio si se sa svog putovanja,
a sad je moje vreme za odlazak.
Tužno je,
ali ovo je najbolja priča koju sam proživela.
ZEMLJA U MENI
Nećemo prestati da tražimo.
A na kraju sveg našeg traganja, stići ćemo odakle smo pošli.
I prvi put videti to mesto.
T. S. Eliot.
MEDIATRANSLATIONS