Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Войните на Балканите продължават десет години.
Етническо напрежение води до кръвопролития.
Над 4 млн. души са принудени да бягат, а над 100 000 души загиват.
През 2008 г. стотици хиляди души все още живеят в изгнание,
а над 10 000 продължават да са в неизвестност.
Господине, вие сте на ред.
Женева ви приема тук,
за да прецени дали имате право да получите швейцарско гражданство.
В момента не сте гражданин на никоя държава
и настоящият ви статут ви позволява да останете в Швейцария.
Имате ли въпроси?
Господине, слушате ли ни?
Да, извинете.
Идвам направо от нощна смяна.
Господине, бих искала да чуя личните ви причини,
поради които решихте да дойдете в Швейцария.
Бях на 15 г.
Имаше война.
Качиха ме на хуманитарен полет.
Но в родината ви сега има мир, нали?
Много от сънародниците ви вече се върнаха там.
Не се върнаха...
... по собствена воля.
Ако се върнеш, това значи да напуснеш Швейцария завинаги.
Не може да се върнат вече тук.
Но можете да идете в родината си, нали?
Мислех, че имате големи семейства.
Повечето от семейството ми са мъртви. Поне повечето мъже.
Ами родителите ви?
Нямам родители.
Бях осиновен.
Израснах в приемно семейство.
Поискали сте ускорена процедура
с твърдението за извънредни обстоятелства в родината ви.
Но щом семейството ви е мъртво, къде ще отидете?
Все още имам братовчедка там.
Жива е. Оцеля.
Ремо...
Уна е.
Гласът ми се е променил за 10 г.
Той е на път да умре.
Казват, че в селото идват вълци.
Нещо става.
Връщат труповете от миналото.
Трябва да си дойдеш.
Но не очаквай нещата да са същите, както преди да тръгнеш.
П О Д П О В Ъ Р Х Н О С Т Т А
Татко...
Ще ида да го видя.
Минаха десет години. Може да почака още малко.
Орестина?
Татко, той дойде.
Какво се случи със Скендер?
Лекарят каза, че е получил инсулт.
Заведе ли го в болницата?
Надявахме се, че ще се възстанови и така.
Но вече е твърде късно.
Пътищата са затворени, защото вълците дойдоха.
Да не си се побъркала?
Помолих те да дойдеш, защото тук трябва да има мъж, ако умре.
Само за това.
Права бях да го повикам. Нали, татко?
В деня, в който видя първите учени,
той знаеше, че нещо ще стане.
Така че тялото му се предаде.
Той не иска никой да пипа душата му и земята му.
Въпреки че това вече е призрачно село.
Когато говорихме по телефона,
защо не ми каза за масовия гроб?
Не изглеждаш много шокиран от новината за него.
Ти видя ли масовия гроб?
Смееш ли да идеш? Имаш ли кураж?
Преводачите ни ги няма. На английски става ли?
Да.
Аз съм назначеният отговорник за вашето семейство.
Имам предвид хората, които трябва да открием тук.
Донесохте ли списъка?
Всяко семейство трябва да донесе списък с роднините си.
Моля ви, елате да се видим в кабинета ми възможно най-скоро!
Сигурно си свикнал другояче.
Защо не сложи захар в чая ми?
Според мен си имал достатъчно захар в живота си.
Исках да попитам нещо.
Още ли използвате кладенеца?
Страх ли те е?
Орестина...
Какво й има?
Още ли не говори?
Усещането е странно той да е тук.
Не мислех, че ще се върне
след това, което ни направи.
Не знам как да се държа край него.
Мястото му вече не е тук.
Личи си.
Знам, знам.
На 24 г., неомъжена...
... на път да изгубя баща си.
И сега осиновеното от семейството момче се появява.
Какво да сторя? Не съм като другите.
Изгуби ли се?
Как си, мой човек? Всички решихме, че си изчезнал.
Върнах се.
Добре дошъл тогава. Щяхме да ти сложим надгробна плоча.
Помниш ли това място, където израснахме?
Швейцария, а? - Да.
Още живея там, но... - Знам защо се върна.
Видя ли целия цирк, който довлякоха тук.
Как е семейството ти?
Никой не остана от семейството ми.
Помниш ли Фламур?
Хайде!
Какво правехте тук?
Какво те интересува?
Спокойно! Не се знае какво биха сторили тези вълци.
Вече се прибираме.
Ще ви изпратим.
Няма нужда. Къщата ни е близо.
Знаем къде живеете.
Ще дойдеш ли с нас да убием някой вълк?
Кога? - Когато искаш.
Когато ти писне от жените, ние ще сме тук.
Хайде!
Тези си търсят белята.
Не правят нищо, освен да чистят пушките си и да чакат нова война.
Тези бяха най-добрите ми приятели.
Уна, какво стана през последните десет години?
Войната свърши.
Ти не се би. Забрави за това!
Аз страдах не по-малко.
Няма да повярваш колко страдах.
Тогава не ми казвай!
Остави миналото зад гърба си!
Мога да замина и да ви оставя сами.
Няма да заминеш.
Иначе нямаше да се върнеш.
Цяла нощ няма да има ток.
От ден на ден става по-зле.
Нещо наистина специално ще се случи скоро.
Какво намекваш?
Събирането на три небесни тела.
Когато се наредят и се припокриват,
това е нещо много специално.
Давам разни имена на звездите.
Какви?
Женски имена ли?
Имена на хора, които са ми навредили.
Да направим списъка за учените!
Виж!
Съкровище от земните недра.
Сигурен ли си, че искаш да видиш снимките?
Скендер не ти даваше да ги гледаш.
Стига, Уна! Сега няма да ни спре.
Изглеждаш много застрашителна.
Видях тази жена, когато дойдох.
Това е майката на Фламур.
Не я ли помниш?
Винаги се държеше доста странно.
Софи - най-странната жена в града.
Как може да я забравиш?
Ето ги всички - Скендер, аз, Орестина, Бесим и двете им деца.
Точно преди голямото нападение.
Разбира се, аз трябваше да снимам.
Просто имена в списък.
Остави я! Може да я скъсаш.
Успокой се! Само исках да погледна по-отблизо.
Кое е това момиче?
Не знам. Просто някакво момиче.
Скендер беше чаровник.
Момичетата сигурно са изпитвали по-скоро страх от него, а не любов.
Чакай! Исках да гледам още.
Защо? И без това почти всички са мъртви.
Поне имаш снимки на родителите си.
Аз търся смисъл в каквото има.
Изравяте останките и се опитвате да ги напаснете.
Като игра на пъзел е.
И така може да се каже.
Възприемаме работата си като един вид психологическо изцерение.
Но е сложно. Труповете...
... са невинаги на едно място.
Извършителите са се опитали всячески да прикрият престъпленията си.
Земята има своите тайни.
По-лесно е да се говори с мъртви, отколкото с живи.
Какво е станало тук?
Както казах,
целта на този списък е да ни помага в търсенето.
Госпожо Хоша?
Моля ви, в момента сме заети!
Познаваме я. Няма проблем.
Уморена съм.
Уморих се да чакам това да приключи. Уморена съм, мамка му!
Човекът каза, че първо трябва да свърши нещо.
После ще говори с теб.
Уна...
Най-коравото момиче в града.
Пияна съм.
Всички знаят това. Знаете всичко.
Един призрак, два призрака, три призрака,
четири призрака, пет призрака, шест призрака...
Виждате ли...
С двата списъка има проблем -
този, който ние имаме, и този, който вие ни дадохте.
Фатиме.
Според преброяването тази жена липсва в списъка ви.
Но тя е от рода ви. Прав ли съм?
За нас е наложително семейството да потвърди съществуването й.
Едно име -
едно тяло.
Коя е Фатиме?
Не знам.
Може би някоя братовчедка.
Странно е.
Кое е странно?
Да видя всички тези имена, които вече не съществуват.
Както ти казах,
това е призрачен свят. Свиквай!
Предполагам, че така е по-лесно да забравиш някого.
Точно както ти забрави мен.
Толкова си егоцентричен.
Някой липсва от списъка на Херман.
Дали не е Фатиме?
Просто кимни!
Ремо?
Ремо! Забрави за тази жена!
Не ти ли стигат труповете, които изравят?
Уна, ако не открием тази жена,
какъв е смисълът от всичко това?
Защо не търсиш отговори в звездите?
Мисля, че Ремо се справя по-добре от очакваното.
Може би той трябва да се грижи за нас.
Не мога повече да съм мъжът в къщата.
Сватбата
Трябва да пазим тишина,
за да чуем плача на цветето,
за да чуем плача на цветето.
Софи, чудя се кога ще дойде моят ред.
Имаш време.
Хайде, Фатиме, остави чая!
Добър ден. - Добър ден. Заповядай.
Добре дошъл.
Бесим...
Страх ли те е от брачната ти нощ?
Спокойно! Орестина ще е добра съпруга.
Ще е една от нас.
Не, не е това.
Какво има тогава?
Съседите ще се засегнат.
Надявам се да се засегнат.
Имаме достатъчно оръжия да ги поздравим подобаващо.
Прав ли съм?
Сега ми покажи, че си щастлив!
Малката ми Уна.
Мъничката ми Уна.
Днес имаме сватба.
Виждаш ли?
Момиченцето ми, смяташ ли, че постъпихме добре,
като не поканихме онази крадци на празненството?
Дойдох да поздравя семейството ти и да изразя почитта си.
Ето го кутсузлията -
предвестника на лошите поличби.
Трябва да се научиш по-добре да говориш езика ни.
Трябва да си тръгваш.
Повече да не си припарил до семейството или земята ми!
Дори не искам да знам защо се осмели да дойдеш тук днес.
Хайде, Фатиме!
Ама че място!
Уна...
Ще ми попееш ли като преди?
Земята не задържа героя си.
Той замина и повече не се завърна.
Остави в почвата единственото семе,
което се превърна
в бодливи храсти.
По-хубаво е, когато пея с други жени.
Но както знаеш, тук не мога да ходя на уроци по пеене.
Мисля и аз да се науча да пея.
Това е женско занимание.
Откога те интересува кое е за мъже и кое за жени?
Откакто ми се наложи да съм жена.
Забрави!
Уна...
Тази люлка е за теб.
Ние счупихме другата люлка, нали?
Да ти помогна ли?
Не ми трябва помощ.
Червеят
Ела насам, Фатиме!
Земята...
Тази земя е наша.
Както говориш, човек би решил, че си земеделец.
По-късно ще ти стане ясно, сестро.
Братко, това съм го чувала 100 пъти. Лягам си.
Фатиме!
Имай предвид,
че всичко, което правиш...
Всичко, което правиш, може да има тежки последствия.
И това сме го чували.
Имахме родители. Не е нужно да заемаш мястото им.
Фатиме, седни и слушай!
И ти слушай!
Знай си мястото в семейството!
Не си мисли, че не ви видях!
Видях как се гледате. Онзи...
Онзи крадец, онзи мъчител!
Всички са еднакви.
Така че дори не си го помисляй!
Мила ми сестричке,
не позволявай на червея да се добере до ябълката!
Хайде! Ставай!
Не си ли виждала тяло с белези?
Открили са още трупове.
Трябва да ги идентифицираме.
Може да са Бесим и децата.
Готови ли сте?
Той е.
Помня, че последния път сложи халката си на тази верижка.
Сигурен ли сте?
Каза, че халката му пречи да стреля.
Открили ли са децата? Надявам се да са ги открили.
Да тръгваме!
Хайде! Да тръгваме, моля те!
Мамка му! Сякаш не съм си заминавал.
Е?
Ами онази жена?
Трябва да поговорим за нея.
Коя е годината й?
Тоест на колко години е била?
Там е работата.
Може и да е жива.
Искам само тялото ти.
Да усещам уханието му.
За теб искам да съм мъжът, който бях преди.
Ами ако той умре?
Нямам никого освен него.
Кажи нещо! Сякаш искаш той да умре.
Може би има причина вълците да са тук.
Трябва да се опитаме да го спасим, както той спаси много хора тук.
Трябва поне да се опитаме.
Виж!
Героичният ти баща през целия ми живот заплашваше,
че ще ме пребие и ще ме хвърли тук.
Казваше, че там ми е мястото.
Че мястото ми е тук вътре.
Кажи нещо!
Защо се дърпаш от мен?
Мислиш, че ще пречистя това място ли?
Електроцентралата се е скапала.
Известно време няма да има ток.
Уна, относно вчера...
Знам. Разбирам.
Може да не те е обичал, но трябва да си мъж.
Преживей го! Той умира.
Защо си станал толкова...
... толкова мекушав?
Всички ли работите там?
Да.
Разтопяваме земята, за която се бихме.
Напоследък хората много ги интересува какво има под земята.
Учените трябва да побързат.
Вълците са гладни.
Може би правителството трябва да стори нещо по въпроса.
Ако питате мен, това, което ни спохожда, е много лош знак.
Всеки от нас заслужава някакво наказание отгоре.
Ремо...
Помниш ли още как да се прицелваш?
Помниш ли как да среляш?
Ами...
Не съм държал много оръжия в ръце.
Да се срещнем в края на гората след половин час!
Ще дадем шанс на Ремо да се докаже.
Странно е, че дрехите на Скендер ми стават.
Какво ли ще си помислят за мен хората?
Какво искаш?
Да се правиш, че се биеш ли?
Бихме се предостатъчно. На кого му пука сега?
На мен.
Трябва ми пушката на Скендер.
Няма начин.
Жалък си.
Защо я искаш?
За да помогна на момчетата. Не можем да стоим на тъмно.
Писна ми да ме съдиш и да се правиш на моралистка.
Мислиш се за по-добра от мен
само защото си дъщеря на така наречен "герой".
Добре. Сам ще я взема.
Насила ли?
Може така да се получи.
Като си с момчетата, мислиш, че можеш да ми нареждаш ли?
Това е пушката на брат ми.
Помниш ли го?
Защитаваше всички ни с тази пушка.
Вземи я!
Ами Фламур?
Казах му да иде сам.
Исках да съм само с теб.
Ще се срещнем с него при старата гробница.
Хайде!
Да вървим в гората, по дяволите!
Надявам се никой да не ни върти номера.
Не знам дали това е Фламур, или вълците.
Ремо!
Фламур!
Залегни!
Добре ли си?
Уморен съм.
Душата ми е уморена...
... от тази пушка,
от тази гора,
от тези вълци.
Не знам как тази земя ни държи.
Мамка му! Сякаш вълците не съществуват.
Какво ще стане с телата?
Нищо.
Ще изровят някои тела.
Други ще останат там.
Пак ще заровят гроба. Това е.
Нищо повече няма да порасне на тази земя.
Не е така.
Земята се е адаптирала към войната.
Свикнала е с нея.
Ремо...
Време е да ми споделиш.
Кажи ми как избяга оттук!
Беше в деня, когато ни казаха да бягаме.
Войници бяха дошли вкъщи и ни казаха да се махнем,
защото въоръжени мъже идват да ни убият.
Бях с Уна...
... при стария дъб.
Скендер ни викаше.
Откри ни.
Видя ни да се целуваме.
Би ме страшно много.
Крещеше ми и ме удряше.
Каза ми веднага да изчезна.
Прибрахме се.
В мазето всеки мъж вземаше пушка.
Скендер взе пушка. Даде една и на Уна,
но на мен не даде.
Каза да ида в старата къща и да се скрия.
Отидох.
Скрих се.
Още щом стигнах там, започнаха да избухват бомби.
Отрядът дойде и започна да ме измъчва.
Налагаха ме здраво.
Режеха ме с ножове.
Казаха ми:
"Приличаш на чудовище дори без раните".
Само защото не бях като тях.
Успях да избягам в гората.
Просто не спирах да бягам.
Не спирах да бягам. Беше тъмно и страшно.
Бягах и се криех.
Не знам колко дни.
Накрая успях да прекося границата.
Едни хора ме откриха и ме качиха на самолет право за Швейцария.
Нямах никакъв избор.
Имам белези по цялото тяло.
Не е нужно да ми доказваш нищо.
Но не оказах съпротива.
Дадох шанс на Бог да ме убие.
Явно искаше да живея още малко.
Сега всички още ме ненавиждат за това, че съм жив.
Знаеш ли що за човек е Скендер?
Скендер е такъв човек, че ако го оставиш сам на остров
и му кажеш да си вземе десет неща, които ще са му нужни,
той ще поиска една пушка...
... и девет куршума.
Ами Уна?
Какво за Уна?
Не знам.
Нещо не е наред с нея.
Уна...
Уна изглежда смела.
Забравил си, че и тя страда.
Раните...
... на нашите жени
са по-дълбоки от земята.
Изчезналите
Трябва ми разрешение от старейшините.
Какъв е планът ти?
Семейството ни трябва да си върне честта.
Враговете взеха сестра ни Фатиме.
Никой не я взел, Скендер.
Тя замина по своя воля.
Знаех го от деня, в който онзи мъж дойде на сватбата ми.
Бесим...
Не си ли съгласен с мен?
С теб съм.
Но не може да продължаваш така.
Да мразиш целия свят.
Иди при старейшините! Аз ще остана да пазя къщата.
Паравоенните обикалят нагоре-надолу.
Не съм сигурен, че ще дойдат.
Дойдох сам.
От ден на ден положението се влошава.
Скендер Красниши.
Син на Реджеп и Хадиже. Бог да се смили над душите им.
Съветът на старейшините през тази 1985 г.
разгледа молбата ти.
Не даваме разрешение да извършиш замисъла си.
В името на бъдещите поколения
и на неизбежната вендета...
... тази враждебност веднага да бъде прекратена!
Трудно е да загубиш сестра,
особено след като жена ти умря.
Но тя ти остави красива дъщеря.
Трябва да цениш живота.
Остави кръвта да тече отвътре!
Не я проливай навън!
Татко...
Ще донеса пушката ти.
Тъпа пушка.
Какво е това, по дяволите?
Уна?
Ела!
След като направи своя избор,
отново мога да говоря.
Кръвната ми линия е лоша.
Използваме огън, за да виждаме в тъмното.
Двайсет и първи век ни се подиграва.
Ремо...
Слушай!
Ако това, което Агим казва, е вярно,
нямам нищо против теб.
След като вече нямаме враг, когото да виним за всичко,
започнахме да търсим врагове измежду нас.
По-лошото е, че човек иска да бъде възприеман
или като герой, или като жертва.
И двете неща предизвикват уважение.
Еднакво уважавани са.
Това е катастрофа.
А ти, Ремо,
ти си...
... двойна катастрофа.
Не си жертва, не си и герой.
С една дума -
прецакан си.
Защо не замина след войната?
Не можеш да оставиш дълговете зад гърба си, Ремо.
Дългове към кого?
Дългове към тази земя.
Ремо!
Не ни каза нещо.
Тук ли е по-добре, или там?
Наздраве! - Наздраве!
Събуди се!
Днес е важен ден.
Най-после си свободен.
Това е съдба -
че си тук тази сутрин.
Сутринта, в която Скендер умря.
Какво?!
Но никога няма да намериш Фатиме тук.
Още от онзи ден все чувствам вина.
Вината
Добър вечер, Скендер.
Повика ли ни?
Трябва да говоря с жена ти.
Софи!
Къде е сестра ми?
Не знам, Скендер. - Бяхте първи приятелки.
Знаеш къде се крият.
Помисли за сина си!
Не би искала нещо да му се случи.
Просто му кажи!
Давай!
Това, което ще ти кажа,
се предаваше от уста на уста,
но така и не беше напълно преглътнато.
Истината е...
... следната.
Помниш ли тази снимка?
Цялата тайна беше отзад.
Намерих едно заровено нещо.
Тази земя е пълна с тайни.
Детето
Какво правиш тук?
Знаеш ли, че вълците са слезли в селото?
Може би помниш старата история.
Врагът се готви да нападне.
Върви си! Живей си живота! Аз съм добре.
Това няма нищо общо с теб. Просто си искам свободата. Умолявам те!
Скендер, послушай сестра си!
Не проливай кръв!
Ако позволя на враг да ми нарежда, по-добре сам да си изкопая гроба.
Животът ми тук с Фатиме е незначителна подробност.
Но действията ти ще имат последствия за бъдещите поколения.
Дълго време чаках тази война. Подготвях се за нея.
Фатиме, свали оръжието! Събери си нещата! Прибираш се.
А ти, Любомир,
ти ще умреш на тази земя, която наричаш своя.
Фатиме, какво си направила?
Какво си направила?
Вече сме семейство.
Фатиме!
Слушай!
Ще пазите тази тайна, докато съм жив.
И ще сте рамо до рамо с мен.
Ти и жена ти Орестина.
Ами бебето?
Земята ни даде това момче.
На връщане съм го намерил при вълците.
Ще го търпим.
Но той никога няма да е един от нас.
Така започна тази глава от историята на семейството ни.
С кръвта на една майка.
Къде са учените?
Херман трябваше да замине.
Някой в семейството му умрял.
Направихме пълен кръг.
Уна, аз съм белязан.
Аз съм син на човек, чиито близки и приятели са изгорили това село
и са сложили телата в онзи гроб.
И аз съм белязана.
Много пъти.
Баща ми е убиец,
който е държал цялото това място като заложник на лудостта си.
Да, но твоите белези са приемливи.
Да носиш мръсна кръв - не е.
Повече няма да заминавам.
Какво имаш предвид?
Човек не може да оставя дългове зад гърба си.
Дългове към кого?
Към тази земя.
Земята в мен.
Къде чу това?
Може да съм млада,
но имам чувство, че съм живяла дълго.
Знаеш какво имам предвид.
Искаше ми се да кажеш нещо,
защото само ти можеше да ме убедиш в каквото и да е.
Но не можеш да кажеш нищо. Разбирам.
Никога не съм имала избор за нищо.
Ти се върна от своята одисея.
Сега е мой ред да замина.
Тъжно е,
но това е най-великата история, която съм изживявала.
Няма да спрем да изследваме. Краят на цялото ни изследване
ще бъде да стигнем там, откъдето сме тръгнали,
и да опознаем мястото за пръв път.
Т. С. Елиът
Превод ИВАЙЛО МАРКОВ
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО