Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Războaiele din Balcani au durat 10 ani.
Tensiunile etnice au dus la strămutarea a patru milioane de persoane
şi peste 100.000 de oameni şi-au pierdut viaţa.
În 2008, sute de mii de oameni trăiesc încă în exlil.
Peste 10.000 de oameni sunt încă dispăruţi.
Domnule? E rândul dumneavoastră.
Statul Geneva vă primeşte aici
pentru a evalua dreptul dumneavoastră de a primi cetăţenia elveţiană.
În acest moment sunteţi apatrid
şi statutul dumneavoastră actual vă permite să rămâneţi în Elveţia.
Aveţi întrebări?
Domnule, mă ascultaţi?
Da, îmi cer scuze.
Am venit direct după tura mea de noapte.
Domnule,
aş vrea să aud mărturia dumneavoastră
despre motivele care v-au adus în Elveţia.
Aveam 15 ani,
era război.
M-au îmbarcat într-un zbor umanitar.
Dar acum nu este pace în ţara dumneavoastră?
Mulţi dintre compartioţii dvs. s-au întors deja acolo.
Nu s-au întors
din voinţă proprie.
Să mă întorc înseamnă să părăsesc Elveţia pentru totdeauna.
Ei nu se vor mai putea întoarce aici.
Dar aţi putea să vă întoarceţi în ţara dumneavoastră, nu-i aşa?
Am crezut că aveţi familii mari.
Majoritatea membrilor familiei mele au murit. Cel puţin bărbaţii.
Şi părinţii dumneavoastră?
Nu am avut niciodată părinţi.
Sunt orfan şi am fost adoptat,
am crescut cu familia adoptivă.
Aţi cerut accelerarea procedurii,
sub pretextul unei urgenţe în ţara dvs. de origine.
Dar din moment ce familia dvs. a decedat, unde veţi merge?
Mai am o verişoară acolo.
Ea trăieşte. A supravieţuit.
Remo.
Sunt Una.
Vocea mea s-a schimbat în 10 ani.
El e pe moarte.
Se spune că vin lupii în sat.
Se întâmplă ceva.
Ei aduc cadavrele din trecut.
Trebuie să te întorci.
Dar nut e aştepta ca lucrurile să fie aşa cum le-ai lăsat.
Tată!
O să merg să-l văd.
Au trecut 10 ani, mai poate aştepta puţin.
Orestina!
Tată!
E aici.
Ce a păţit Skender?
Doctorul a spus că a suferit un infarct.
L-ai dus la spital?
Speram că o să-şi revină singur.
Dar acum e prea târziu.
Drumurile s-au închis, au venit lupii.
Ţi-ai pierdut minţile?
Te-am rugat să vii fiindcă, dacă moare, trebuie să fie aici un bărbat.
Niciun alt motiv.
Am avut dreptate să-l chem. Nu-i aşa, tată?
Din ziua în care a văzut primii cercetători,
a ştiut că o să se întâmple ceva.
Corpul lui a renunţat.
Nu vrea să vină alţii să-i atingă pământul.
Chiar dacă satul e deja părăsit.
Când am vorbit la telefon,
de ce nu mi-ai spus despre gropile colective?
Nu pari foarte şocat să afli despre ele.
Tu le-ai văzut?
Îndrăzneşti să te duci acolo? Ai curaj?
Îmi pare rău, interpretul nu a venit. În engleză e bine?
Da.
Eu sunt responsabilul care se ocupă de familia voastră.
Mă refer la oamenii pe care trebuie să-i găsim aici.
Aţi adus o listă?
Fiecare familie trebuie să aducă o listă cu rudele lor.
Vă rog să veniţi la mine la birou, cât de repede se poate. În regulă?
Probabil te-ai obişnuit cu altceva.
De ce nu mi-ai pus zahăr în ceai?
Din câte văd eu, ai avut parte de suficient zahăr în viaţa ta.
În fine, voiam să te întreb...
Mai folosiţi fântâna?
Îţi e teamă?
Orestina.
Ce e cu ea?
Tot nu vorbeşte?
E ciudat ca el să fie aici.
Nu m-am gândit niciodată că o să se întoarcă,
după tot ce ne-a făcut.
Nu ştiu cum să mă port cu el.
Nu mai aparţine acestui loc.
Şi se vede.
Ştiu, ştiu.
Am 24 de ani, sunt necăsătorită.
Pe cale să-mi pierd tatăl.
Şi acum băiatul adoptiv al familiei s-a întors acasă.
Ce pot să fac? Nu sunt ca alte femei.
Te-ai pierdut?
Ce faci, omule? Credeam că ai dispărut.
Ei bine, m-am întors.
Bine ai revenit! Aproape că-ţi făcusem o piatră funerară.
Mai ţii minte locul în care ai crescut?
Locuieşti în Elveţia, nu?
Da.
- Încă locuiesc acolo, dar... - Ştiu de ce te-ai întors.
Ai văzut circul ăsta din sat?
Ce mai face familia ta?
N-a mai rămas nimeni în familia mea.
Îl ţii minte pe Flamur?
Haide, să mergem!
Ce făceaţi prin părţile astea?
Ce-ţi pasă ţie?
Calmează-te, nu se ştie ce pot face lupii ăştia.
Noi mergem acasă.
Vă conducem noi acasă.
Nu e nevoie. Locuim aproape.
Ştim unde locuiţi.
Vii cu noi să vânăm nişte lupi?
Da. Când?
Când vrei tu.
Când te plictiseşti cu femeile, ne găseşti aici.
Haide!
Băieţii ăştia nu sunt de treabă.
Nu fac decât să-şi cureţe puştile şi să aştepte următorul război.
Băieţii ăştia erau cei mai buni prieteni aici mei.
Una!
Ce s-a întâmplat în ultimii zece ani?
Războiul s-a terminat.
Tu nu ai luptat în război. Uită de toate astea.
Şi eu am suferit la fel de mult.
Nici nu-ţi imaginezi cât de mult am suferit.
Atunci nu-mi spune!
Lasă trecutul în urmă!
Pot să şi plec şi să te las singură.
Nu o să pleci.
Altfel nici nu te-ai fi întors aici.
Nu o să avem curent toată noaptea.
Din zi în zi e mai rău.
Ceva foarte special se va întâmpla în curând.
Ce vrei să spui?
Conjuncţia dintre trei corpuri cereşti.
Când sunt aliniate şi sunt pe aceeaşi axă
e un fenomen deosebit.
Eu dau nume stelelor, ştiai?
Ce fel de nume?
Nume de fete?
Numele celor care mi-au greşit.
Hai să facem o listă pentru cercetători!
Ia te uită!
O comoară din adâncurile pământului.
Eşti sigur că vrei să vezi pozele?
Skender nu te-a lăsat niciodată să te uiţi la ele.
Haide, Una! Nu o să ne oprească nimeni acum.
Pari foarte periculoasă.
Am văzut-o pe femeia asta când am sosit.
E mama lui Flamur.
O mai ţii minte?
Mereu a fost puţin ciudată.
Sofie, cea mai ciudată femeie din oraş.
Cum ai putut să o uiţi?
Aici sunt toţi.
Skender, eu, Orestina, Besim şi cei doi copii ai lor.
Chiar înainte de marele atac.
Şi eu, desigur, a trebuit să vă fac poza.
Doar nişte nume pe o listă.
Las-o acolo! Se poate rupe.
Calmează-te, voiam doar să mă uit cu atenţie.
Cine e fata asta?
Nu ştiu. O fată oarecare.
Skender le cucerea pe toate.
Cred că fetele erau mai curând speriate decât îndrăgostite de el.
Stai, vreau să mă mai uit!
De ce?
Oricum sunt toţi morţi.
Măcar tu ai poze cu părinţii tăi.
Eu găsesc un înţeles în orice este acolo.
Scoateţi rămăşiţele şi încercaţi să le puneţi împreună.
E ca un puzzle.
E o modalitate de a vedea lucrurile.
Noi vedem munca noastră ca o vindecare psihologică.
Dar este complicat, să ştiţi. Rămăşiţele cadavrelor
nu sunt mereu într-un singur loc.
Agresorii au făcut tot ce au putut să-şi ascundă crimele.
Pământul are secretele lui.
E mai uşor să vorbeşti cu morţii decât cu vii.
Ce s-a întâmplat aici?
Aşa cum spuneam,
această listă are vocaţia de a ne ajuta în căutările noastre.
Domnişoară Hoxha?
Vă rog, avem o discuţie!
O cunoaştem, e în regulă.
Am obosit.
M-am săturat să aştept să terminaţi treaba asta.
M-am săturat.
Domnul a spus că trebuie să termine ceva
şi apoi va discuta cu tine.
Una!
Cea mai puternică fată din oraş.
Sunt beată.
Toată lumea ştie asta, tu ştii totul.
O fantomă, două fantome, trei fantome,
patru fantome, cinci fantome, şase fantome...
Aşadar, vedeţi,
avem o problemă cu aceste două liste.
Există diferenţe între lista noastră şi cea pe care ne-aţi dat-o voi.
Fatime.
Potrivit recensământului, femeia asta lipseşte din lista voastră.
Dar e un membru al familiei voastre, da?
Noi avem nevoie ca familia să confirme existenţa ei.
Un nume,
un cadavru.
Cine este Fatime?
Nu ştiu.
Poate o verişoară sau ceva de genul ăsta.
E ciudat.
Ce e ciudat?
Să văd acele nume ale unor oameni care nu mai există.
Ţi-am mai spus,
e o lume a fantomelor. Obişnuieşte-te cu asta!
Presupun că aşa e mai uşor să uiţi de cineva.
Aşa cum tu ai uitat de mine.
Te gândeşti numai la tine.
Lipseşte cineva de pe lista lui Hermann.
Ar putea fi Fatime?
Doar să din cap!
Remo!
Uită de femeia aia.
Toate cadavrele alea dezgropate nu sunt suficient pentru tine?
Dar Una, dacă nu o găsim pe această femeie,
ce rost mai au toate astea?
De ce nu cauţi răspunsuri în stele?
Cred că Remo se descurcă mai bine decât mă aşteptam.
Poate că el ar trebui să aibă grijă de noi.
Eu nu mai pot fi bărbatul casei.
NUNTA
Trebuie să stăm în linişte
Să auzim floarea plângând
Sofie, mă întreb când va veni şi rândul meu.
Ai timp.
Haide, Fatime, lasă ceaiul!
Bună ziua!
Bun venit!
Besim.
Îţi e teamă de noaptea nunţii?
Nu-ţi face griji! Orestina va fi o soţie bună.
Va fi una de-a noastră!
Nu, nu e vorba de asta.
Atunci ce este?
Vecinii vor fi supăraţi.
Sper că vor fi supăraţi.
Avem arme, să-i întâmpinăm cum se cuvine.
Nu-i aşa?
Haide, arată-mi că eşti fericit!
Micuţa mea Una!
Azi avem o nuntă.
Vezi şi tu?
Micuţa mea, crezi că am făcut bine
că nu i-am invitat pe hoţii ăia la petrecerea noastră?
Am venit să felicit familia şi să vă aduc omagiile mele!
A venit ghinonul,
profetul semnelor rele.
Ar trebui să înveţi să vorbeşti mai bine limba noastră.
Trebuie să pleci!
Şi nu te mai apropia de familia mea sau de pământul meu!
Nici nu vreau să ştiu de ce ai îndrăznit să vii azi aici.
Haide, Fatime!
Să mergem!
Ce loc!
Una!
Vrei să-mi cânţi ceva, cum făceai pe vremuri?
Pământul ăsta nu şi-a păstrat eroul
El a plecat şi nu s-a mai întors
A lăsat în pământ doar o sămânţă
Care s-a transformat
Într-un arbore cu spini
E mai bine când cânt împreună cu celelalte femei.
Dar după cum ştii, aici nu se ţin lecţii de canto.
Cred că aş putea învăţa şi eu să cânt.
Asta e o treabă de femeie.
De când îţi pasă ţie care sunt treburile de femei şi cele de bărbaţi?
De când am fost obligată să fiu femeie.
Las-o baltă!
Una!
Stai tu în leagăn!
Noi am rupt celălalt leagăn, nu?
Pot să te ajut?
Nu am nevoie de ajutor.
Vino mai aproape, Fatime!
Pământul...
Pământul ăsta e al nostru.
Cine te aude vorbind, ar crede că eşti fermier.
O să înţelegi mai târziu, draga mea surioară.
Frate, am auzit asta de o sută de ori.
Mă duc la culcare.
Fatime!
Să ţii minte,
că tot ce faci...
Tot ce faci poate avea consecinţe dramatice.
Am mai auzit şi asta.
Am avut părinţi. Nu trebuie să le iei tu locul.
Fatime!
Stai jos şi ascultă bine!
Ascultă şi tu!
Să-ţi ştii locul în familia asta!
Să nu crezi că nu te văd.
V-am văzut cum v-aţi uitat unul la altul.
Hoţul ăla, barbarul ăla.
Toţi sunt la fel!
Deci nici să nu te gândeşti la aşa ceva!
Draga mea surioară!
Nu lăsa viermele să ajungă la fruct!
Haide, trezeşte-te!
Nu ai văzut niciodată un corp cu cicatrici?
Au găsit şi alte cadavre.
Trebuie să le identificăm.
Ar putea fi Besim şi copiii.
Sunteţi pregătiţi?
El este.
Îmi amintesc de ultima dată când ne-am văzut,
că şi-a pus verigheta pe lanţul ăla.
Eşti sigur?
A spus că verigheta îl deranja când trăgea.
Au găsit şi copiii? Sper că i-au găsit şi pe ei.
Hai să mergem!
Haide! Să mergem!
La naiba, e ca şi cum n-aş fi plecat niciodată!
Aşadar.
Cum a rămas cu femeia aceea?
Trebuie să vorbim despre ea.
În ce an era născută?
Câţi ani avea?
Asta e ideea.
Din câte ştiu eu, ar putea fi încă vie.
Doar corpul tău îl doresc.
Să-l simt.
Pentru tine vreau să fiu bărbatul care am fost înainte.
Şi dacă el moare?
Nu mai am pe nimeni altcineva.
Spune ceva!
E ca şi cum îţi doreşti ca el să moară.
Poate că lupii sunt aici cu un motiv.
Dar trebuie să încercăm să-l salvăm.
Aşa cum el a salvat atât de mulţi oameni de aici.
Ar trebui măcar să încercăm.
Priveşte!
Tatăl tău, eroul.
Toată viaţa m-a ameninţat că mă bate şi mă aruncă în fântână!
Îmi spunea că ăsta e locul meu.
Că ăsta e locul meu!
Spune ceva!
De ce te îndepărtezi de mine?
Crezi aş purifica locul ăasta?
Centrala electrică a picat.
Nu vom avea electricitate o vreme.
Una!
În legătură cu ziua de ieri...
Ştiu. Înţeleg.
Poate că el nu te-a iubit. Dar trebuie să fii bărbat.
Treci peste asta. E pe moarte.
De ce ai devenit aşa...
Aşa de moale?
Voi toţi lucraţi aici?
Da.
Topim pământul pentru care am luptat.
Se pare că oamenii sunt interesaţi de ceea ce e în pământ.
Cercetătorii ar trebui să se grăbească.
Lupilor le este foame.
Poate că guvernul ar trebui să ia măsuri în acest sens.
Dacă mă întrebi pe mine, e un semn rău.
Toţi merităm o pedeapsă din Ceruri.
Ia spune, Remo,
mai ştii să ţinteşti?
Să tragi?
Ei bine,
nu am ţinut prea multe arme în mână.
Hai să ne întâlnim în jumătate de oră, la intrarea în pădure.
Să vedem ce mai ştie Remo.
E ciudat că-mi vin hainele lui Skender.
Mă întreb ce va crede lumea despre mine.
Tu ce vrei?
Să te prefaci că lupţi?
Noi ne-am luptat deja prea mult.
Cui îi mai pasă acum?
Mie îmi pasă.
Am nevoie de puşca lui Skender.
Las-o baltă!
Eşti patetic.
Pentru ce îţi trebuie puşca?
Să-i ajut pe băieţi.
Nu putem sta pe întuneric.
M-am săturat să mă judeci, să-mi faci morală.
Crezi că eşti mai bună decât mine,
pentru că eşti fiica unui aşa-zis erou?
Bine, mă duc să o iau eu.
Vrei să mă agresezi?
Poate ar funcţiona.
Acum că umbli cu băieţii, vrei să îmi dai ordine?
Aia e puşca fratelui meu.
Îl mai ţii minte?
Ne-a apărat pe toţi cu puşca asta.
Ia-o!
Şi Flamur?
I-am spus să se ducă singur.
Voiam să fim doar noi doi.
Ne întâlnim la vechea criptă.
Vino!
Să mergem în pădurea aia blestemată!
Sper că nu ni se joacă o farsă!
Nu ştiu dacă e Flamur sau lupii.
Remo!
Flamur!
La pământ!
Eşti bine?
Sunt obosit.
Sufletul meu a obosit
de puşca asta.
De pădurile astea.
De lupii ăştia.
Nu ştiu.
Nu ştiu cum ne mai rabdă pământul.
La naiba! E ca şi cum lupii nici nu există!
Ce o să se întâmple cu toate cadavrele?
Nimic.
Vor deshuma nişte cadavre.
Altele vor rămâne acolo.
Vor închide groapa şi asta e tot.
Şi nimic nu va mai creşte vreodată pe acest pământ.
Nu este adevărat.
Pământul s-a obişnuit cu războiul.
A mai trecut prin asta.
Remo!
E timpul să mărturiseşti.
Spune-mi cum ai făcut ca să fugi de aici.
S-a întâmplat în ziua în care ne-au spus să fugim.
Nişte soldaţi au venit la noi acasă şi ne-au spus să plecăm
pentru că miliţiile vor veni să ne ucidă.
Eu eram cu Una
la stejarul bătrân.
Skender striga după noi
şi ne-a găsit.
Ne-a văzut sărutându-ne.
M-a bătut foarte tare.
Ţipa la mine şi mă bătea.
Mi-a spus să dispar imediat din faţa lui.
Ne-am dus acasă.
În pivniţă, fiecare bărbat primea o puşcă.
Skender a primit o puşcă. I-a dat o puşcă şi lui Una,
dar nu şi mie.
Mi-a spus să mă duc la casa veche şi să mă ascund acolo.
Şi aşa am făcut.
M-am ascuns.
Când am ajuns acolo, au început să cadă bombele.
Apoi a apărut miliţia şi m-a bătut.
M-am bătut foarte tare.
M-au tăiat pe tot corpul.
Mi-au spus:
arăţi ca un monstru, chiar şi fără tăieturi.
Doar pentru că nu eram ca ei.
Am reuşit să fug prin pădure
şi am tot alergat.
Şi am alergat.
Era întuneric şi eram speriat.
Am fugit şi m-am ascuns.
Nu ştiu câte zile am făcut asta,
până am reuşit să trec graniţa.
M-au găsit nişte oameni
şi m-au pus într-un avion către Elveţia.
Nu am avut niciodată de ales.
Am cicatrici pe tot corpul.
Nu trebuie să-mi dovedeşti mie nimic.
Dar eu nu am rezistat.
I-am dat lui Dumnezeu ocazia să mă ucidă.
Presupun că El a vrut să mai trăiesc puţin.
Şi astăzi, toată lumea mă urăşte pentru că sunt încă viu.
Ştii ce fel de om este Skender?
E genul de om pe care
îl poţi duce pe o insulă pustie, singur,
şi îi spui să aleagă zece lucruri de care ar putea avea nevoie.
Şi el va cere o puşcă
şi nouă cartuşe.
Şi Una?
Ce e cu ea?
Nu ştiu.
Ceva nu e în regulă cu ea.
Una.
Una pare curajoasă.
Dar ai uitat că şi ea suferă.
Rănile
femeilor noastre
sunt mai adânci decât pământul.
CEI DISPĂRUŢI
Am nevoie de permisiunea bătrânilor satului.
Care este mai exact planul tău?
Familia trebuie să-şi recapete onoarea.
Sora noastră, Fatime. A luat-o duşmanul.
Nu a luat-o nimeni Skender.
A plecat pentru că aşa a vrut ea.
Ai ştiut asta de când bărbatul ăla a venit la nunta mea.
Besim!
Nu eşti de acord cu mine?
Sunt de partea ta.
Dar nu poţi continua aşa.
Urăşti pe toată lumea.
Du-te şi spune-le bătrânilor!
O să stau aici să păzesc casa.
Miliţa dă târcoale pe aici.
Nu sunt sigur că vor veni.
Am venit singur.
Situaţia e tot mai dificilă pe zi ce trece.
Skender Krasniqi.
Fiul lui Rexhep şi Hadije. Domnul să aibă milă de sufletele lor!
Consiliul bătrânilor, din anul acesta,1985,
a examinat cererea ta.
Nu suntem de acord cu ce vrei tu să faci.
De dragul generaţiilor viitoare
şi având în vedere o posibilă răzbunare,
acest conflict trebuie să se oprească aici.
E greu să pierzi o soră,
dar ales după decesul soţiei.
Dar ea ţi-a lăsat o fiică frumoasă.
Trebuie să preţuieşti viaţa.
Lasă viaţa să meargă înainte.
Nu face vărsare de sânge.
Tată!
O să-ţi iau puşca.
Puşcă stupidă!
Ce naiba e asta?
Una!
Vino aici!
Acum că ai făcut o alegere,
pot vorbi din nou.
Sângele meu este impur.
Facem focul ca să vedem pe întunerc.
Secolul 21 râde de noi.
Remo!
Ascultă!
Dacă tot ce spune Agim este adevărat,
eu nu am nimic împotriva ta.
Acum că nu mai avem
un duşman pe care să dăm vina pentru orice, am început să căutăm
duşmani printre noi.
Şi ce e mai rău, tu fie vrei să fii văzut
ca un erou, fie ca o victimă.
Ambele ipostaze impun respect.
Acelaşi nivel de respect.
E un dezastru.
În ceea ce te priveşte pe tine, Remo,
tu eşti
un dezastru de două ori mai mare.
Tu nu eşti nici victimă, şi nu eşti nici erou.
Într-un cuvânt,
eşti terminat.
De ce nu ai plecat după război?
Nu-ţi poţi lăsa datoriile în urmă, Remo.
Datorii faţă de cine?
Faţă de pământul ăsta.
Remo!
Nu ne-ai spus.
E mai bine aici sau acolo?
Noroc!
Trezeşte-te!
Azi e zi importantă!
Eşti în sfârşit liber!
Acesta e destinul.
Să fii aici...
în dimineaţa asta.
Dimineaţa în care Skender a murit.
Poftim?
Dar nu o să o găseşti pe Fatime aici.
Din ziua aceea, m-am simţit mereu vinovată.
VINA
Bună seara, Skender!
Ne-ai chemat?
Vreau să vorbesc cu soţia ta.
Sofie.
Unde este sora mea?
Nu ştiu, Skender!
Sunteţi prietene. Tu ştii unde se ascund amândoi.
Gândeşte-te la fiul tău!
Nu ai vrea să i se întâmple ceva!
Spune-i şi gata!
Spune-i!
Ce urmează să-ţi povestesc,
a umblat din poartă-n poartă,
dar nu s-a rezolvat niciodată.
Adevărul
este acesta.
Îţi aminteşti poza asta?
Secretul era scris pe spate.
Am găsit ceva îngropat aici.
Pământul ăsta e plin de secrete.
COPILUL
Ce faci aici?
Îţi dai seama că lupii au coborât în sat?
Poate îţi aminteşti vechea legendă.
Duşmanul se pregăteşte de atac.
Du-te acasă!
Trăieşte-ţi viaţa! Mie îmi e bine.
Nu are nimic de-a face cu tine, vreau să fiu liberă, te implor!
Skender,
ascult-o pe sora ta!
Nu face vărsare de sânge!
Dacă las un duşman să-mi dea ordine,
pot la fel de bine să-mi sap mormântul.
Viaţa mea, aici, cu Fatime e un detaliu al istoriei.
Acţiunile tale vor avea consecinţe pentru generaţiile viitoare.
Am aşteptat mult timp acest război! M-am pregătit pentru el.
Fatime, lasă puşca! Ia-ţi lucrurile, vii acasă!
Dar tu, Ljubomir,
o să mori pe acest pământ despre care spui că e al tău.
Fatime, ce ai făcut?
Ce ai făcut?
Acum suntem toţi o familie!
Fatime!
Ascultă-mă!
O să păstrezi acest secret până mori!
Şi o să fii de partea mea.
Tu şi soţia ta, Orestina.
Şi copilul?
Pământul ne-a dat acest copil.
L-am găsit printre lupi în drum spre casă.
Îl vom tolera.
Dar nu va fi niciodată unul de-ai noştri.
Aşa a început acest capitol al familiei noastre.
Cu sângele unei mame.
Unde sunt cercetătorii?
Hermann a trebuit să plece.
A murit cineva din familia lui.
Am încheiat cercul.
Una, am un semn.
Eu sunt fiul unui bărbat
a cărui familie şi prieteni a dat foc acestui sat.
Şi a pus toate cadavrele în groapa aia.
Şi eu am un semn.
Multe semne.
Un tată criminal,
care i-a obligat pe toţi să se supună nebuniei lui.
Da, dar semnele tale sunt acceptabile.
Sângele impur nu este.
Nu mai plec.
Ce vrei să spui?
Nu pot lăsa datoriile în urmă.
Datoriile faţă de cine?
Faţă de acest pământ.
Pământul interior.
Unde ai auzit asta?
Poate că sunt tânără.
Dar simt că am trăit deja o sută de ani.
Ştii ce vreau să spun.
Voiam să-ţi spun ceva.
Pentru că numai tu mă puteai convinge de ceva, orice.
Dar tu nu poţi spune nimic. Înţeleg asta.
Nu am avut niciodată de ales. În nicio privinţă.
Tu te-ai întors aici pentru odiseea ta,
dar acum e rândul meu să plec.
E trist,
dar e cea mai importantă poveste pe care am trăit-o vreodată.
Aţi urmărit filmul PĂMÂNTUL INTERIOR
Nu ne vom opri din explorare.
Şi finalitatea acestei explorări va fi să ajungem acolo de unde am plecat
...şi să cunoaştem locul pentru prima dată.
T. S. Eliot