Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
For å bli den beste delfintreneren, må du være oppslukt.
Ha konkurranseinstinkt.
Du må ha større ego enn vanlige folk.
José Luis ville alltid vinne. Skille seg ut.
Være best i alt.
VANNPARK
Men trå varsomt.
Det er mye sjalusi i denne bransjen.
Du vet aldri hvem som vil dolke deg i ryggen.
Det ville være ekstremt urettferdig å trekke slutninger
om hvem José Luis Barbero var, ved å se en video.
Den skjebnesvangre 99 sekunder lange videoen.
De verste sekundene i en treners liv.
EN NETFLIX-DOKUMENTAR
Delfinen.
En skapning hedret av våre forfedre.
I dag er disse dyrene ofre for menneskenes skruppelløshet og ambisjoner.
Til tross for dette
fortsetter delfinen å vise menneskene tillit og hengivenhet.
Jeg har lært mye av delfiner.
De kjenner oss mye bedre enn vi kjenner dem.
Jobben min? Jeg jobber med delfiner.
José Luis hadde alltid et spesielt forhold til dyr.
Han motiverte dem.
Dyrene ventet ved porten da han kom.
Du så det og tenkte: "Hvorfor følger ikke delfinene meg?"
DANIEL JUÁREZ BARBEROS ASSISTENT-TRENER
Jeg lærte nesten alt med José Luis.
Hvem var José Luis? Verdens beste. Og jeg var assistenten hans.
Det er den vakreste jobben i verden.
Iblant er det bedre å jobbe med dyr enn folk.
Det som skjedde, bekrefter det.
Delfinen gjør ingen vondt.
De har ikke en agenda.
Hver treningsøkt er en terapitime mellom delfin og trener.
Det ligner på forholdet mellom elev og lærer.
Du kjenner hver og én, og hvordan man får fram det beste i dem.
Dette er akkurat det samme.
For José Luis er nøkkelen å bruke et tydelig språk
som er konstant og feilfritt.
Et felles språk.
Dyrene var aldri i tvil om hva José Luis forventet av dem.
Kom igjen!
Da var vi ferdig.
Kom igjen.
José Luis har jobbet med delfiner i rundt 30 år.
Ja, jeg begynte på Mallorca i et delfinarium kalt Marineland.
Det var der alt begynte.
VIDEOER
Så åpnet jeg et delfinarium i Madrid, og så et i Costa Brava i Barcelona.
Det var flere.
José Luis, fra Spania.
Hei!
Jenta mi er så vakker.
Slutt å tulle, kompis!
Nå hjelper jeg til med å åpne et delfinarium i Atlanta i USA.
Verdens største akvarium åpner i morgen i Atlanta.
Georgia-akvariet vil huse mer enn 100 000 sjødyr.
Home Depot-medstifter Bernie Marcus donerte 250 millioner dollar.
Dette er nå verdens største akvarium.
Det ser flott ut, Matt.
Katie, det er mer enn flott, det er enestående.
I januar 2015 ville vi forbedre delfinshowet.
Mr. Barbero var den beste tilgjengelige personen
som vi kjente til globalt på den tiden.
Georgia Aquarium gir José Luis et tilbud han ikke kan avslå.
Han sa at han skulle til Georgia Aquarium,
han var tilbudt en stilling som visepresident,
og jeg kunne ikke tro det.
Jeg og kollegaene mine var stolte over hvor langt José Luis hadde kommet.
José Luis var allerede i slutten av femtiårene.
Han var nesten 60. Dette var kulminasjonen av karrieren hans.
Og José Luis var i himmelen.
Men pass deg.
Pass deg, for du vet aldri hva som kan skje.
Channel 2 Action News klokken 17.
Nyheter du kan stole på.
Roper, sparker og slår delfiner.
Den spanske dyrerettighetsgruppen SOS Delfines la ut videoen,
som skal vise trener José Luis Barbero bruke aggressive treningsteknikker.
…en kornete video av påstått delfinmishandling…
Han sparket delfinene…
Parc Marineland Mallorca…
Treneren det gjelder er…
Jeg vet ikke mye om delfintrening,
men jeg tror ikke du skal sparke delfinene.
Vi sporet opp folkene som filmet videoen i Spania.
Hvis de virkelig bryr seg om dyrene sine, bør de ikke ansette slike som ham.
Carla, tagning tre.
Det var vårt ansvar å publisere bilder av det som foregikk.
For publikum er ikke klar over det.
Det vet ikke hva som foregår bak scenen på showet.
Bak musikken, moroa… Og delfinene smiler.
Det at delfinene ble trent på en så aggressiv, voldelig måte,
var sjokkerende og vondt å se.
José Luis Barbero var ansvarlig. Tingene fant sted under hans ledelse.
…viser aggressive treningsteknikker av…
Det fikk mye oppmerksomhet i USA.
Og da forsto vi at dette kunne få alvorlige konsekvenser.
Da videoene ble offentliggjort, var José Luis i Georgia.
MARI GARCÍA KONE
Han ringer meg: "De har ødelagt livet mitt."
DRAPSTRENERE
JEG HÅPER NOE FÆLT HENDER DEG
MOREN BURDE HA TATT ABORT
Jeg har aldri sett folk bli så sinte som de ble på José Luis
uten engang å kjenne ham.
DU FORTJENER Å BLI SKUTT I HODET
Det var et korstog mot José Luis Barbero.
Alle hadde en mening.
Folk kritiserte ham blindt.
Det er et blodbad.
Det de har gjort mot meg, er utilgivelig.
I min 35 år lange karriere har jeg aldri behandlet et dyr dårlig.
Ikke i Marineland, og jeg tror ikke delfiner blir mishandlet noe sted,
slik anti-delfinarium-organisasjoner får det til å virke.
Det var et hat og et raseri mot ham som jeg knapt har sett siden,
og vi ser mye på Twitter.
Han må ha følt på skam, ydmykhet, frustrasjon…
Det må ha vært vanskelige følelser å håndtere.
USAS STØRSTE AKVARIUM ANSETTER PÅSTÅTT DELFINMISHANDLER
Jeg merket at han var deprimert.
Og jeg sa til ham:
"Pakk tingene dine og kom til Spania."
Vennligst bli sittende med…
Da José Luis kom hjem,
spilte han av videoene bilde for bilde.
Latsabb!
Han så at ting ikke stemte overens.
Den jævla ballen!
Hei! Latsabb!
Det er sekunder lange stygge klipp som er satt sammen,
og resultatet er en voldelig video.
Det var ikke normen for José Luis.
Jeg sa: "Vi må få tak i en advokat og se hva de sier."
Så vi ansatte Mateo.
Jeg sa det samme som jeg sier til alle, at jeg begynner med å undersøke saken
for å se om han forteller sannheten.
Og hvis det er sant, så tar jeg saken og forsvarer ham.
Vi kom frem til at videoene hadde blitt tuklet med.
Vi har ekspertrapporter som beviser at videoen var redigert.
Ifølge teknikerne er det slurvete gjort.
Ikke engang jeg er helt sikker på at det er meg i videoen.
Han virket sterk.
Hvis du er uskyldig, kan du bare fortsette.
Og det gjorde han.
DELFINMISHANDLINGSVIDEO EKTE ELLER FALSK?
Vi hadde våre mistanker. Klippingen var rar.
Jessica er på akvariet, der direktøren mener at videoen er falsk.
Han har gitt den til kriminalteknikere som vil avgjøre om den er ekte,
og han sier at om de beviser at videoen er ekte,
vil deres nye visedirektør få sparken umiddelbart.
Vi vil at José Barbero skal behandles rettferdig,
og vi står bak ham inntil vi vet om videoen er ekte eller falsk.
Vi gikk ikke dypt inn i bakgrunnen hans for å se om det kunne være sant.
Men ingen kunne overlevd 35 år i bransjen
om de behandlet dyrene på den måten.
Akvariets ledere sier at konsulenter vil analysere videoen for å se om den er ekte.
Akvariet har også ansatt en tidligere FBI-etterforsker som har reist til Spania.
Georgia-akvariet innledet en etterforskning
og sendte flere folk hit til Mallorca
for å intervjue alle i teamet én etter én.
Intervjuene minnet om politiavhør.
De ba oss tolke det vi så i videoen.
Jeg var ikke helt oppriktig der og da.
José Luis var jo en venn av meg, og…
Jeg kan ha bagatellisert ting som kom fram i videoen.
Vi ble oppringt av noen folk som var hyret av Georgia Aquarium.
De sa at de hadde vært på Mallorca og gjort en utførlig etterforskning,
fordi de vurderte å ansette José Luis Barbero
og måtte vite om videoen var ekte.
I begynnelsen hadde samtalen en litt skremmende eller truende tone.
RETTSTEKNISK RAPPORT
De kom med en ekspertrapport som sa:
"Dette stemmer ikke med det.
Den er ikke ekte, den er tuklet med…"
ETTERFORSKERMØTE
Den første scenen i videoen er filmet fra 200 meter unna,
fra en leilighet utenfor parken,
og du må gå over parken, forbi to fossefall,
forbi pingvinene og så inn på stadion og ned.
Lyden når ikke så langt. Vi gikk opp i det aktuelle bygget.
Man hører ikke ordene fra det stedet i bygningen.
Videoen må være manipulert.
De som laget den, har redigert den.
Vi laget videoen selv.
Og… Hva heter det? En praktikant?
Lyden stemmer ikke, det er sant. Vi klippet og limte.
Hvis det er manipulasjon, så, ja.
Jeg må bare spørre. Manipulerte dere videoen?
Videoen ble ikke manipulert, den ble bare redigert.
Rundt november 2014 fikk vi en pakke med flere timer med opptak,
som skulle vise voldelig og aggressiv oppførsel
mot dyrene i Marineland Mallorca.
Vi redigerte ned alt materialet til en kort video.
Og vi sa til dem
at vi kom til å la kilden forbli anonym.
PERSONENE SOM GJORDE OPPTAKENE, HAR VÆRT ANONYME I SJU ÅR
Hvis de som laget videoen, ikke er villige til å snakke om den,
så antyder det at videoen ble tuklet med.
Ellers ville de si: "Jeg laget videoen, spør meg om den, den er ekte."
NÅ HAR DE BESTEMT SEG FOR Å SNAKKE OFFENTLIG FOR FØRSTE GANG
K AKTIVIST
V AKTIVIST
Det begynte med at jeg ble presentert for en veldig hyggelig person.
Vi snakket om aktivisme. Det gjør jeg alltid.
Og temaet dyremishandling på Marineland kom opp.
MARINELAND - 50 ÅR Å KJENNE DEM ER Å ELSKE DEM
Så jeg snakket med venner av meg,
og vi diskuterte hvordan vi kunne finne ut om dyrene faktisk ble mishandlet.
Og den eneste måten var å skaffe et kamera og filme det.
Så jeg ba om hjelp.
Jeg var mindreårig da jeg begynte med dyreaktivisme.
Jeg tror det allerede var kjent at ting skjedde i Marineland.
Vi ble fortalt at vi kunne
få tilgang til et nærliggende hus med god utsikt
for å installere et kamera og ta opp videoer.
Vi var ikke sikre på om det ville funke.
Vi hadde aldri satt opp videoovervåkning før.
Jeg lånte penger for å kjøpe det billigste kameraet på markedet,
og noen lånte oss et videokamera.
Det bør ha filmet alt. Jeg tror det vises her.
Jeg vet ikke, men i butikken sa de at det er en merkelig modell.
Vi må bare sørge for at det tar opp hver dag.
Da vi installerte systemet, ville vi beskytte det mot regnet.
Så vi satte en papp-plate over.
Så var det bare å vente.
Da vi hadde alt materialet,
kontaktet vi flere organisasjoner for å hjelpe til med å spre budskapet.
SOS Delfines fikk materialet
og laget den første versjonen. Den var ikke profesjonell.
Ingenting av dette er naturlig. Det er en milliardindustri.
Dyrevernsorganisasjoner i Georgia vil demonstrere senere i måneden.
Vi vil demonstrere for å legge press på dem
og vise allmennheten hva som foregår.
UTROLIG AT GEORGIA AQUARIUM FORSVARER FYREN.
MOTBYDELIG! JEG SKAL ALDRI DRA DIT IGJEN!
MISHANDLINGEN ER UTILGIVELIG. BARBERO MÅ GÅ.
DERE HAR ANSATT EN MISHANDLER
SPARK HAM NÅ!
BLI KVITT DEN DRITTSEKKEN!
HADDE JEG VÆRT DER, VILLE HAN VÆRT DØD
Da han kom tilbake fra USA, fra Georgia,
holdt José Luis seg hjemme. Vi gikk turer…
Han dro til Marineland for å se hvordan det gikk der,
for å se om de trengte hjelp.
En dag sa han:
"I morgen må jeg stå opp tidlig,
for jeg skal hente veterinæren. Ikke lag frokost til meg."
Channel 2 Action News har fått vite
at en angrepet, påtroppende leder ved Georgia Aquarium er savnet.
Etter Barberos forsvinning skrev akvariesjef Mike Leven følgende:
"Vi er bekymret. Vi håper han dukker opp og at alt er i orden. Vi tenker på ham."
SIVILGARDEN
De begynte å lete etter José Luis fordi han ikke dukket opp,
de sendte ut helikoptre, og de ga seg ikke.
Jeg ble litt engstelig.
Da videoen ble lagt ut på nettet,
var det som en kollektiv psykose, og plutselig var vi noen monstre.
Jeg mottok trusler på WhatsApp. De sa at de visste hva jeg drev med.
Jeg endret livet mitt. Jeg byttet yrke.
Jeg la det bak meg.
José Luis hadde vært en venn, en sjef, en partner…
Og det kom som et sjokk.
Å snakke om José Luis Barbero og det som skjedde, tar opp flere temaer.
Man må snakke om problemet med fangenskap og makten sosiale medier har.
Man må snakke om den gammeldagse måten, som var tøffere.
Man må snakke om hva elitetrening er,
og jeg sier "elite", for José Luis krevde perfeksjon.
Man kan ikke bedømme ut ifra…
…ifra en 90 sekunder lang video.
Det ironiske oppi alt dette
er at José Luis kjempet hardt for delfiners velferd.
Så det at han senere
ble framstilt som en mishandler…
Jeg forstår det ikke.
Jeg forelsket meg i Mallorca fra første sekund.
Havet, innbyggerne.
Det var frihet der.
DISKOTEK
En kveld dro vi ut for å danse, og så dukket José Luis opp.
Det var der alt begynte.
Han var snill og veldig sjarmerende.
På kysten av Blanes, i Marineland, går forestillingene uten stans.
Besøkende klarer knapt å fordøye alle overraskelsene.
Marineland ble grunnlagt i 1970.
Det var veldig nyskapende, som det første delfinariet i Spania.
Det var verdens mest lønnsomme park per kvadratmeter.
Kjendiser besøkte parken.
For eksempel kongefamilien, Dalai Lama, Diana av Wales…
Jeg kom Marineland som oppvaskhjelp.
De spurte: "Kjenner du noen som vil jobbe i restauranten som servitør?"
"Jeg skal spørre José Luis", sa jeg.
Det var slik det startet.
José Luis var veldig smart, og han var høflig og effektiv.
Han lærte av andre.
Når han var ferdig på jobb, i stedet for å haste hjem,
ble han stående ved porten og se på delfinene.
Og en dag spurte jeg ham helt tilfeldig: "Liker du delfiner?"
Svaret hans overrasket meg. "Ja, jeg ville gjerne vært delfintrener."
Jeg sa til ham: "Hør her.
For å komme deg dit må du jobbe deg opp fra bunnen."
Jeg sa: "Du tjener mer på fire timer som servitør
enn det du vil tjene på å vaske bøtter."
"Går du sulten?" spurte han. "Nei da."
På den tiden kom alle trenerne fra utlandet,
for delfinarier hadde eksistert i andre land i årevis.
Men ikke her.
De ville ikke ha spanjoler.
HOLD AVSTAND TIL KANTEN
Det var et statisk show som foregikk på bassengkanten.
De gjorde bare noen få triks i vannet.
Og det var da José Luis gikk ut i bassenget.
José Luis begynte å vaske bøtter og klargjøre fisk, han stinket fisk.
Han sa: "Jeg vasker bare bøtter, men jeg følger med på alt."
Så ga de ham en sjøløve å trene.
Han trivdes og jobbet lange dager.
Han begynte å gå ut i vannet
og gjøre vanntriks, det var det han likte best.
Da Kees kom, hjalp han ham mye, og slik fikk han taket på det.
Da jeg begynte å jobbe på Mallorca,
ble José Luis Barbero utnevnt til assistent for meg.
En av trenerne sa til meg:
"Ikke vis spanjolene hva du gjør,
de bare kopierer deg, og så mister du jobben."
Hovedtreneren var Markus Johann.
MARKUS JOHANN TIDL. HOVEDTRENER, MARINELAND
José Luis Barbero var heldig som…
Han var på rett sted til rett tid.
Vær forsiktig, Markus. Markus, vær så snill!
Han var heldig som fikk lære litt av meg,
litt av Kees De Groot.
I løpet av én eller to måneder var han med i forestillingen.
Jeg sa: "Gjør forestillingen." "Jeg?" "Ja, du." "Nei!"
"Jo, kom igjen", sa jeg.
Og så gjorde han det.
Og nå har vi noe veldig spesielt til dere. Her kommer José Luis.
Bravo!
Han ga fisk til feil tid. Han glemte å gjøre ditt og datt.
Det var skikkelig dårlig. Elendig.
Veldig dårlig. Men det er normalt. Vi lo av det sammen.
Vi drakk fem carajillos etter showet, og alt var greit.
En runde applaus.
Jobben som delfintrener er som å drive idrett på elitenivå.
Det er fysisk krevende.
Og José Luis var en perfeksjonist på dette området.
Han ba om å gjøre triksene som var mest fysisk krevende for treneren.
I vannet var han den beste treneren jeg har sett.
Han fikk det til å se så lett ut at du tenkte: "Jøss."
José Luis ble bassengsheriff.
En siste applaus for delfinene og trenerne deres.
Jeg antyder ikke at vi som trenere kan gå ut og erobre verden.
Men jeg sier at som trenere
har vi muligheten til å gjøre verden til et bedre sted.
Mine damer og herrer, dere er trenere, og fremtiden ligger i deres hender.
IMATA var en internasjonal sammenslutning av trenere.
Men i realiteten var den kun for amerikanere.
Det var amerikanerne som oppfant delfinshowene.
Alle strebet etter å være som dem.
For europeiske trenere var det å gå på den årlige IMATA-konferansen
som å gå på Oscar-utdelingen.
Og du var litt som den stygge andungen.
På konferansene delte de ut priser.
Å vinne en IMATA-pris, særlig for beste show, var veldig stort.
Og José Luis fikk det for seg at han måtte vinne.
DELFINFORSKNINGSSENTER
Vi dro på konferanser. Til parker. "La oss besøke alle Sea World."
Vi dro hvor som helst for å se show og sammenligne showene med våre.
JOSÉ LUIS BARBEROS KAMERA
For en elendig måte å trene delfiner på.
Se på øynene hans, han er blind.
Hvorfor ser bunnen mer…
Det er bevisst. For å vise dybde. Et triks.
Dette er ganske kult. Jeg har sjø, jeg har…
For et rot.
Han så hvordan de jobbet og hvordan han selv jobbet
og bestemte seg for å lage et show og presentere det.
Han dro dit for å presentere showet, og de lo av ham før de så videoen.
For dem var vi bondeknøler.
"Hvem er disse folka?"
Jeg heter Deborah Morrison,
og jeg har samarbeidet med José Luis Barbero.
Da de så videoen, ble de imponert.
De ble forbløffet. "Hva er dette?"
Showet vårt hadde 42 triks på 30 minutter.
Vi hadde vært i parkene deres,
og den med flest triks, hadde tolv triks på 45 minutter.
Vi slo dem ned i støvlene.
Og han kom hjem med prisen for beste delfinshow
og trofeet for årets beste trener.
Dette er den første internasjonale prisen vunnet i Europa og her på Mallorca.
Det gleder oss å kunne fortsette å jobbe med
og gjøre suksess med disse dyrene.
Dette er en flott måte å gjøre folk oppmerksomme på
at vi bør bevare dem i deres naturlige habitat.
Sivilgarden leter ennå etter den savnede 59-åringen
i El Toro-området i Calvià tirsdag morgen.
Mannen er José Luis Barbero, Marineland-treneren
som dukket opp i en video der han skal ha mishandlet delfiner.
Sivilgarden har ennå ikke funnet spor etter den savnede mannen.
Jeg håpet at José Luis
hadde tatt inn på hotell for å meditere, for å isolere seg.
Og for å prøve å slappe av og takle det psykiske presset han var under.
Jeg visste at jeg måtte beholde roen.
Men jeg hadde videoen i minne, og jeg ville vite hvor den kom fra.
Det jeg ser på dette bildet…
Det ble filmet fra bygningen ved siden av Marineland.
Og bildet…
Kvaliteten er dårlig, man ser disse stripene.
Bildene er fra en mobiltelefon som filmer et overvåkningskamera.
Man ser ting som er annerledes.
Gulvet er malt blått, sjøløve-stolene er skiftet ut…
Og vi vet når disse endringene fant sted.
Derfor vet vi at videoene ble tatt opp over et par år, minst.
Hvis du er så bekymret for dyrene, hvorfor venter du med å vise videoene?
Hvorfor viser du dem ikke neste dag for å stanse det?
Jeg forstår ikke.
Latsabb!
Man må forstå at de valgte rett øyeblikk til å offentliggjøre videoen,
nemlig akkurat da José Luis hadde signert kontrakten med Georgia Aquarium,
og han allerede hadde dratt til USA.
De beregnet hvordan de kunne skade José Luis Barbero mest mulig.
Jeg har inntrykk av at noen fra teamet
kan ha samlet inn opptak fra overvåkningskameraene.
Den samme personen eller personene fortsatte
å gjøre opptak fra bygningen ved siden av Marineland.
Det jeg ser der, er hat og hevn.
Det er tydelig at José Luis har mange fiender.
Han ville alltid ha mer.
Og på et visst punkt blir det farlig.
Triksene vi trente på med José Luis, krevde at du var fysisk beredt.
Ellers ville du ikke orke hele showet.
Han krevde det av seg selv og av andre.
Og det var det mange som ikke likte.
Og nå, mine damer og herrer, noe veldig vanskelig…
Det var et triks vi alle fryktet. Det var når José Luis sa:
"La oss jobbe med dobbelski."
Du måtte fokusere. Når du så skyggen til delfinene,
kunne du bare be. Be til Gud om at du ikke skulle gli.
Kom igjen!
Dra til helvete, din snørrunge!
Kom igjen, for faen!
"Du er ubrukelig, kom deg opp av vannet!" Han dro meg etter håret.
Men vi lo av det senere og tenkte ikke mer over det.
Jeg sa alltid: "Overdriver du ikke litt?" Og han svarte alltid: "Spør dem."
Hvis du kan gjøre det rett, hvorfor skal dyret gjenta det
fordi du ikke var fokusert den første gangen?
Det plaget José Luis.
Faren min var en tøff trener.
Han fant ikke de rette, eller de sluttet. Så han var alltid underbemannet.
Så jeg sa til ham:
"Jeg skal hjelpe deg. Og hvis jeg ikke duger, så slutter jeg."
Jeg jobbet med ham i tre år.
Faren min var tøff mot alle de ansatte, men med broren min…
JORDI BARBERO SØNN
Fire ganger verre.
Du måtte følge med.
Hvis ikke, skjelte han deg ut. Sånn var det bare.
Jeg husker at han hadde mikrofonen på,
og man hørte ham over hele parken, ikke bare i delfinariet.
Man hørte ham kjefte og kalle ham ting.
Mer til venstre.
Marcos!
Du er for langt frem, for faen!
Du lærer aldri, din stabeis!
Han behandlet meg som resten.
Faen, Marcos,
om du skal gjøre dette hver gang, får vi problemer.
Jeg ble veldig involvert.
Jeg lærte av faren min, men jeg visste jeg aldri ville bli like god som ham,
og jeg klarte det ikke.
Jeg skrøt alltid av
at faren min jobbet med delfiner, og jeg ville gjøre det samme som ham.
FORSTÅR UNGDOMMER HVERANDRE MED ORD?
Han er sønnen til sjefen for sjødyretrenerne i Spania.
Jordi Barbero er seks år gammel og fra Mallorca.
Jordi, fortell. Er dette…
-Dette… -Er det deg?
Eller dette? Hvem av dem er deg?
-Hvorfor svømte du med dem? -Fordi pappa lot meg gjøre det.
Du er heldig. Det er ikke mange barn som får leke med delfiner.
Si meg én ting til.
Hva vil du si til folk som mishandler dyr?
De må oppføre seg pent, ellers kommer politiet og tar dem.
Politiet, ja. Si, señor.
De visste ikke hvor José Luis var.
Det var noen tøffe dager.
Det første jeg tenkte var: "Hold et øye med José Luis."
For han er en person
som virker sterk,
han er selvsikker i jobben sin.
Men emosjonelt svak.
Og usikker.
Jeg tenkte på hvordan han hadde det da han fikk sparken fra Marineland.
Valutakomiteen i Brussel har bestemt at pesetaen skal devalueres med 8 %.
Det er viktig i denne krisetiden for å justere lønnskostnadene.
På 1990-tallet opplevde man enorme økonomiske opp- og nedturer.
En stor økonomisk krise rammet Spania.
De ringte meg en dag og sa: "Vi må selge."
De ville kvitte seg med Marineland Mallorca.
De sa: "Kan du ikke samle hele teamet ditt
og lage et kooperativ og kjøpe parken?"
Og tanken var at en gruppe personer, deriblant José Luis,
skulle bli aksjonærer.
Det var det beste som kunne skje oss.
Vi skulle være "eiere" av parken.
Alle fikk en liten bit.
Men eierne av tomten, Blanes, ble ikke informert.
Da jeg skulle forhandle om fornyelsen av leiekontrakten,
så Blanes til meg:
"Nei, vi har alt lovt den bort til Aspro."
"Til hvem?" "Til Aspro."
Aspro er et aksjeselskap bestående av fire eller fem partnere.
Aspro startet med to parker og har nå femti.
FORNØYELSESPARK, AKVARIUM, DYREHAGE
De kjøpte opp Marineland som om det var en pizzarestaurant.
Det var en pengemaskin, det var god forretning,
men deres visjon for Marineland var annerledes enn vår.
Da Aspro kjøpte Marineland, endret alt seg.
Det endret alt.
Selv folkene endret seg.
1970-1990 20-ÅRSJUBILEUM
Selskapet begynte å skjære ned, de sparket folk på slutten av året,
alle skulle ut.
Særlig veteranene.
Jeg snakket med José Luis
og rådet ham til å ikke være så kjepphøy,
for han hadde å gjøre med dårlige mennesker.
Og sa til ham at det ikke var som før.
Ting var ikke som før.
José Luis hadde en sterk personlighet og sa alltid: "Dette gjør jeg ikke."
Og det liker ikke store selskaper.
Så de sparket ham.
Han ble nektet adgang til parken. Det var å overdrive.
Han ringte meg, og så slapp jeg ham inn strandinngangen
klokken sju om morgenen så han fikk se til delfinene.
Og mer enn én gang så jeg ham gråte…
…fordi han ikke fikk være med delfinene.
Han anså dem som sine, ikke selskapets. "De har tatt delfinene mine."
Som et resultat av dette hadde José Luis prøvd å ta livet av seg.
SYKEHUS
Jeg forsto det ikke. Jeg har aldri forstått det.
Jeg trodde alt var bra.
Men det var det ikke.
Han var veldig flink…
…til å skjule det.
Da han begynte å snakke og fortelle om livet sitt,
endret det min oppfatning av ham som en kjepphøy fyr.
Han sa: "Når du drar til Los Pizarrales, så ikke vær redd."
Det er et veldig ydmykt nabolag i Salamanca.
Ikke nå lenger, men før i tiden.
Det var annerledes den gangen.
Vi hadde andre måter å overleve på. Vi tilbrakte mye tid i gatene.
José Luis hadde et spesielt bånd med hunder.
Han trente dem. De adlød ham.
Han fortalte at han vokste opp uten mor.
Hun døde da han var 18 måneder gammel.
Jeg sa: "Hva med faren din?"
Han sa: "Faren min giftet seg på nytt med en gang.
Men jeg ble oppdratt
av bestefaren og tanten min, og de er familien min."
Han kalte meg "mamma", og jeg sa: "Jeg er tanten din, ikke moren din:"
Da han var ti eller elleve, døde bestemoren,
og faren ville ta ham med bort. Men han ville ikke dra.
Han fortalte oss aldri hvor fælt han hadde det på den tiden.
En dag kom jeg hjem fra jobb, og noen spurte: "Hva har skjedd med José?
Sykkelen er her, men han er borte."
"Borte? Hva mener du?"
Han hoppet på et tog og gikk av det første stedet det stanset.
Han følte seg ikke vel og sa: "Jeg tar toget vekk herfra."
Han forsvant i en uke.
Jeg forstår José Luis.
Han ser lidenskapen sin, hele livet sitt, gå i oppløsning.
Det daglige arbeidet med dyr er terapeutisk i seg selv.
Beundringene fra publikum, applausen.
Når du mister alt det,
må du være mentalt rustet om det ikke skal gå inn på deg.
Jeg følte at han brydde seg mer om dyrene enn…
Han hadde alltid brydd seg, men mer enn jeg var klar over.
José Luis var borte,
og Facebook-veggen hans var full av anklager.
KANSKJE EN DELFIN HAR SPIST HAM
HAR HAN DRATT TIL GEORGIA UTEN Å GI BESKJED?
HÅPER HAN DUKKER OPP, SÅ DE KAN FENGSLE HAM
Jeg tror ikke du kan forestille seg presset
før du opplever det selv.
Problemet med videoen var at det var personlig.
Personen som laget den, som planla den,
hadde noe imot José Luis Barbero som person.
Problemet er ikke José Luis eller noen av de andre trenerne.
Teamet her var fangenskap.
La oss sette oss og snakke om det.
Ålreit. Kom igjen.
José Luis når et punkt der han sier: "Faen heller, kjør på."
Forsiktig. Og venstre.
-Vent. -Pass på finnen.
Forsiktig med halen.
Han begynte å jobbe med delfiner igjen og fikk tilbake livsgleden.
Bra. Trekk denne veien.
Mot meg.
Alfonso!
Skadet du deg?
Vent.
José Luis kontakter meg
og forteller om et prosjekt han er involvert i.
Ok.
Det dreide seg om to delfinarier, et i Alicante og et på Tenerife.
Nei.
-Går det bra? -Ja.
Helvete! Faen.
La oss vente.
Det er vanskelig å skaffe delfiner.
Ok, så gå ut.
La oss snu ham og ta en blodprøve.
Jeg gjør det ikke.
Men delfinariene i Storbritannia ble lagt ned,
så det fantes delfiner på markedet som kunne brukes, de kunne leies.
Den er mot brystet mitt.
José Luis får greie på dette og leier dem.
-Du klarer det ikke. -Litt.
-Ok, perfekt. -Forsiktig!
Forsiktig, for pokker! Helvete…
-Forsiktig! -Forsiktig, for pokker!
Og ressursene var knappe.
José Luis betalte av egen lomme
for det grunnleggende som krevdes for å ta vare på dyrene.
Selv når det gikk dårlig husker jeg at José Luis brukte av sine egne penger
til å betale trenerne.
Ta litt alkohol her.
Sånn, ja. La oss snu den.
Vi kan snu den.
Etter noen måneder fikk vi økonomiske problemer,
og vi bestemte oss for å ta med delfinene i Alicante til Tenerife.
Vi visste at den økonomiske situasjonen var bedre, at det ville bli enklere der.
Masseturisme er drivkraften bak delfinshowene i Spania.
Bare på Kanariøyene er det fire delfinarier.
For meg er det et Guantánamo for hvaler.
Et dyr som svømmer lange avstander,
hvordan kan de trives i et basseng, samme hvor stort det er?
Da José Luis etablerte delfinariet på Tenerife,
var det godt planlagt.
Han hadde designet dem og målt tegningene mange ganger.
Delfinariet som José Luis tegnet den gangen,
var det mest moderne delfinariet i Spania,
med bedre anlegg, større vannkapasitet,
særlig når det gjald dyrevelferd
og veterinærhåndtering.
Han visste hvor mange dyr han ville ha. Han ville utvikle et avlsprogram.
Da José Luis ville åpne parken på Kanariøyene,
stengte USA eksporten av alle havpattedyr.
Og det første alternativet som kom opp, var Cuba.
Cuba var et av få land som kjøpte og solgte delfiner på den tiden.
Landet hadde vært inne i den såkalte "spesielle perioden",
som var da Sovjetunionen sluttet å støtte Cuba økonomisk.
Da vi dro over med José Luis for å hente delfiner,
dukket Fidel Castro opp ved et par anledninger,
for dette var nok den største inntekten Cuba hadde på den tiden,
fordi de fikk inn så lite amerikanske dollar.
Cuba?
For en katastrofe.
Delfinariet var…
Hvis de var dårlige her, se for deg hvordan de var på Cuba.
Det var forferdelig.
Cuba har en veterinæroffiser.
Hun heter Celia Guevara, og hun er datteren til Che Guevara.
Celia Guevara ble alltid med oss for å se til at dyrene hadde det bra.
Jeg skjønte at vi ville måtte stille oss i kø for å få delfinene,
for det var flere interesserte.
Det var flere selskaper som ville kjøpe delfiner.
Så vi ble satt på venteliste.
Og det var en virkelighetssjekk.
Man står der og ser dyr som nettopp har blitt fanget, og du blir
en medskyldig.
Det er møkkete, de har vært der i dagevis.
Kom igjen, sjef.
Hvilken er det?
Flytt deg. Kom igjen.
Steng av der.
Nei.
Steng den!
-Forsiktig med finnen. -Hodet.
Forsiktig med halen!
-Halen! -Der!
-Hold hodet. -Ok.
Nå, Celia!
-Hva er klokka? -Den er 21.20.
Kom igjen, la oss fortsette.
-Nå. -Rull den rundt.
Løft hodet!
La halen være!
Vent litt. Celia, si fra når du er klar.
Ta ut pinnen.
-Hvilken pinne? -Den!
Det er ikke en pinne.
Det flyet var skummelt.
Jeg husker den konstante støyen.
Den var plagsom. Og det må ha vært mye verre for dyrene.
Og de oppførte seg ganske bra gitt omstendighetene,
selv om det må ha føltes for dem
som om vi skulle bli bortført av en UFO. Noe sånt.
IMATA-KONFERANSEN, 1996
…transporten tar 18 timer fra basseng til basseng.
Alt gikk bra før, under og etter transporten.
Alle seks delfinene kom fram i utmerket form.
Vi fikk tre dyr fra Alicante og kjøpte seks delfiner på Cuba.
Gruppedynamikken var så god
at vi etter noen måneder ble klar over at fire av hunnene var drektige.
Gå og få deg noe, din jævel.
Dere ser ham i full gang nå.
Gutten er kjempekåt. Han er kåtere enn ei padde.
Han har hatt litt av en måned.
Han blåser i om det er hunn eller hann. Når han ser et hull, stikker han den inn.
-Er det sant? -Ja.
Fødsler skjer i fangenskap, men dødeligheten er høy.
Og at alle de fire ungene våre overlevde var en global milepæl.
Ikke alle delfinarier lykkes med avl.
Det var en suksess for selskapet, for parken og for alle.
Det ga selskapet store profittmuligheter.
Når delfinene blir større, kan de sendes til andre parker,
og man slipper å fange flere delfiner.
Man slipper å kjøpe flere dyr, for de kostet mye.
Kom igjen, vennen.
Ja, du klarer det.
Se!
Kom igjen!
Den er nesten ute, hva?
Ja, kom igjen.
Der, ja!
Det er en hunn!
Se på henne. Kom igjen!
-Sånn, ja! -Kom igjen!
Kom igjen!
Strålende!
Opp med deg!
Bra!
Hun ser ut som en jente.
Familien vår har vokst.
Med denne har tolv delfiner blitt født
som en del av avlsprogrammet for marine pattedyr de siste 13 årene,
et ledende tall for europeiske delfinarier.
Det var få delfinarier som opplevde 100 % suksess.
Delfinene blir født, men etter få måneder eller bare uker
dør de på grunn av sosiale og miljømessige problemer.
På tirsdag forlot Barbero huset sitt i El Toro
for å dra på et møte han aldri kom til.
Det ble da innledet en leteaksjon.
Jeg trodde han var i live.
Jeg ringte ham flere ganger
og ba ham slutte med det han drev med og komme hjem, at vi var på hans side.
Inntil signalet forsvant fordi mobilen slo seg av.
Vi var også nervøse på grunn av sosiale medier.
Faren min hadde mottatt drapstrusler, både mot ham og familien vår.
Så vi ble veldig bekymret når vi ikke hørte fra ham.
Jeg trodde
at han kunne være på sjøen.
For hvis han ikke dukket opp…
…så følte han seg hjemme på sjøen.
José Luis jobbet for folk som ikke hadde peiling på delfiner,
og gjorde badelandet til Spanias beste delfinarium.
Jeg dro dit, og det var fantastisk.
Det gjorde meg glad.
Dyrene hoppet høyere, svømte raskere… Det var spektakulært.
…avskjed fra treneren vår, José Luis.
Aspro skal ha fått vite det.
Vekk med hendene.
Adán, vekk med hendene! Still deg på kanten. Vekk med hånden!
Da José Luis fikk vite at Aspro var tilbake i livet hans,
ble han veldig nervøs, husker jeg.
Aspro Ocio gjorde det i skjul.
Eieren av parken gjorde den store feilen å selge en andel på 51 %
og mistet slik kontrollen over selskapet.
Han solgte den billig. Det var som om de hadde stjålet parken.
Forretningsgreier.
Så en dag kom José hjem og sa: "Mari, gjett hvem han solgte den til?"
Og jeg skjønte det med en gang. "Aspro."
Jeg sa: "Pakk tingene dine og kom hjem."
Stans! Tilbake!
Tilbake!
Treningsøktene…
Faen ta deg!
…var veldig anspente.
Kan du bevege deg lenger bort fra dyrene? Hva? Kan du det?
Faen, det er helt utrolig.
Ja, hei. Gi dyret mat! Ikke gå uti før han er ute!
-Jeg trodde han var ute. -Faen!
Ikke begynn før han kommer. Lærer du aldri? Faen heller!
Herregud! For en jævla idiot.
For et jævla drittshow!
Så da Aspro tok over, så vi for oss at de kom til å sparke ham.
Men de sa ingenting.
Han fortsatte å jobbe der, og dagene gikk.
"José Luis, dette stemmer ikke."
Men så sa de til ham at de ikke ville sparke ham.
Delfinariet var en gullgruve.
Å sparke José Luis ville være som å drepe gåsa med gulleggene.
Jo da, du kan ansette en annen trener.
Men hvem skulle det være?
En utrent delfin kan koste 200 000 euro.
En trent en kan koste en million euro, så…
José Luis tjente store penger for selskapet.
Han tjente millioner.
Òscar.
-Det ser ut som han kastet opp. -Han ble redd, hva?
De kaster baller, håndklær og alt mulig rart…
Dekk til! Herregud.
Skal vi se. Beveg den litt.
-På innsiden? -Ja, på inn- og utsiden.
-Og på utsiden. -Utsiden?
Ikke åpne så mye, Pe.
-Jeg vil ikke bli bitt. -Ikke vær redd.
Her er den, se på den.
Han roter det til når han puster. Gå opp.
Film det.
Jævla kamera!
Der er den jævla ballen, takk og lov for at vi fant den.
Der er ballen. Der nede.
Nå må vi helle inn mye vann.
Ja.
Forsiktig.
Vil du at jeg kveler ham igjen? Gi deg…
Der er den.
Kan du føre inn slangen?
Kom igjen!
Det er den andre veien. Du må bøye den…
-Ok. -…slik at dyret snur seg.
-Ok. -Dette er glatt!
Veldig glatt.
Kom igjen. Trekk og se…
Kom igjen.
Sånn, ja. Prøv igjen, Tania.
Jeg tror det holder. Forsiktig.
Har du den?
-Ja! -Ja!
Bravo!
Kom igjen! Vann!
-Hvor er han? -Han gikk for å åpne.
-Hvor er ballen? -Der inne.
-Jeg vil filme den. -Gå og sjekk vannet.
Jeg vet ikke hvorfor det tar så lang tid.
Se på den.
Jeg vil sjekke om den er hel, eller om det mangler biter.
Hullet er digert.
Slipp delfinene fri!
ELSKER FRI DELFINER
DELFINARIER = FENGSEL
Vi skal kreve at delfiner i fangenskap blir ulovlig i Europa.
Det er det vi ønsker.
Jeg husker at det var press fra dyrevernsorganisasjoner den gangen også,
men ikke på det nivået vi har i dag.
Og José Luis, som var en veldig smart fyr,
etablerte et terapiprogram.
Vi er her med José Luis, promotøren av delfinterapi i Spania.
Hvor lenge har du jobbet med terapien, og hva slags barn passer den for?
Vi har jobbet med dette siden 1993,
og terapien hjelper barn med vansker ved å la dem samhandle med delfinene.
På en altruistisk måte…
Han hadde ikke noe imot å havne i kontroversielle situasjoner.
Da vi begynte med delfinterapi,
tenkte jeg: "Men vi aner jo ikke hva vi skal gjøre."
Vi ønsker å stimulere barnas motivasjon,
så de kan utvikle konsepter
de vanligvis ville brukt månedsvis på å utvikle.
Og gjennom dette spennende, nye miljøet barna opplever,
utvikler de seg spontant.
Vil du gå til selene eller delfinene?
Det var sjokkerende å se José Luis, som alltid var så tøff
med både delfinene og trenerne, og se hvordan
han oppførte seg med barna i vannet, hvordan han håndterte ting,
hvor forsiktig han behandlet dem, hvor tålmodig han var…
Delfinterapi har allerede blitt gjort
med over 500 deltakere med ulike diagnoser.
Det å holde disse dyrene i fangenskap fortjener mye mer respekt.
Det er ikke bare sirkustriks, vi jobber også med viktigere ting.
Vi hadde terapitimer i pausene våre.
Og han brukte mer tid enn noen andre på terapi.
Han gjorde det klart for selskapet fra begynnelsen av.
"Jeg gjør dette fordi jeg vil.
Dere får ikke kreve betaling av folk som vil komme hit."
Det er farlig å gi falskt håp med disse prosjektene.
Det finnes ikke én løsning, og vi må ikke forvirre folk.
Foreldrene til disse barna sliter med mye angst.
De vil finne løsninger. Vi må være realistiske.
Delfinterapien er ment å understøtte terapien barna får til vanlig,
som et hjelpemiddel, ikke en løsning.
Jeg tror José Luis så på terapien
som en måte å beskytte seg mot kritikken fra dyrevernsorganisasjoner.
Men senere tror jeg han innså at han gjorde noe viktig
og veldig positivt for mange familier.
José Luis hadde gode resultater på Tenerife.
Det var uten tvil selskapets beste delfinarium.
Men på Mallorca var situasjonen en annen.
Ikke kjøp billett. Disse dyrene har bare dere.
Deres eneste håp er at folk slutter å komme på showene,
så det blir slutt på showene, og de slutter å kidnappe dem fra havet.
De vil ikke bli jaktet på i havet lenger…
Aspro var ikke fornøyde med resultatene fra Mallorca-delfinariet.
Ikke bare når det gjaldt showet, men også andre typer inntekter.
Da jeg begynte på Marineland Mallorca, ville vi gjøre opplevelsen mer lærerik.
Et roligere show med kun dyr, ikke gjenstander,
noe som var bedre for dyrene.
Vi prøvde å ikke ha så mange personer i bassenget med delfinene.
Færre bilder.
Og vi kranglet med ledelsen om det, for det var veldig lønnsomt.
Du holder ut hånda, delfinen rører deg, og der har du umiddelbart penger i kassa.
For delfinen er det kjedelig.
Men selvsagt, hvis selskapet har andre delfinarier der denne aktiviteten
skaper profitt, så vil de gjøre det samme på Mallorca.
Og de ba José Luis om å sørge for det.
Han hadde ikke noe valg. Hadde han nektet, ville han fått sparken.
Han hadde bodd på Tenerife i rundt 20 år.
Han hadde livet sitt der, hjemmet sitt, familien.
La meg filme henne.
Det at Aspro så å si tvang ham til å flytte til Mallorca…
Jeg elsker delfiner.
De overkjørte ham fullstendig.
Dette er en rapport som José Luis skrev…
…til Aspro da han ble sendt til Mallorca.
Den forklarer litt mer det som skjedde.
Og hvordan José Luis var.
Han skrev: "Etter å ha vurdert de to delfinariene,
tror jeg vi vil møte store utfordringer på Tenerife
om vi prøver å etablere et like bra show på Mallorca,
fordi det ikke passer med Marinelands nåværende situasjon."
Et show som det vi hadde på Mallorca,
vil nok øke interessen til en bestemt type kundegruppe.
Men vi må vurdere konsekvensene dette vil medføre.
Jeg kan lage et sirkus-show lik det vi hadde for 25 år siden,
så lenge visse ting og praksiser endres i det aktuelle delfinariet.
"Men er det dette Marineland trenger? Jeg tror ikke det."
Sannheten var at han ikke ville dra dit.
Ikke om han så hadde fått sparken.
Og det var der jeg tråkket i salaten.
Jeg sa til ham:
"Alle vennene våre bor der, og du nærmer deg pensjonsalderen.
Ikke lag flere problemer. Du har vært gjennom nok."
Og han var enig.
Da de sa at José Luis Barbero skulle komme, ble vi alle litt…
Vi ble på vakt.
Vi hadde alle hørt om ham.
Vi visste at han var svært krevende,
og de ansatte ham for at han skulle komme og få orden på ting.
Treningene var tøffe, og stemningen var spent.
Han kjeftet mye.
Kom igjen, for faen!
Vi gjentok ting om og om igjen.
-Hvorfor? -En gang til?
Han gjeninnfører ringene, dommerfløyta.
Han bruker gjenstander.
For oss var det som å bevege seg baklengs.
Som å gå tilbake til den gamle skolen.
Marineland-showet på Mallorca har alltid vært spesielt.
Det var et prisvinnende show, ikke bare her i Spania, men også i USA.
Og det ønsker vi å gjenskape.
José Luis 'resultater ble allerede lagt merke til
da parken gjenåpnet til den nye sesongen
fire måneder senere.
Da bestemte vi oss for å snakke med ledelsen
og si at vi som team ikke var komfortable,
at vi ble presset inn i en rutine som stred imot våre ønsker.
Mange av dem som jobbet der, likte ikke José Luis.
Og jeg kjenner José Luis. Han er brysk.
Og, vel…
Noen godtok ham, andre ikke.
Det var ei jente. Drømmen hennes var å bli delfintrener.
Men hun kvaltes nesten under treningene, hun besvimte nesten.
José Luis sa til henne: "Du må trene. Dra på treningsstudio."
Men hun var ikke…
Hun var ikke så opptatt av sport.
Hun hadde ikke lyst eller… Jeg vet ikke. Hun ville ikke trene.
Til opplysning for Marineland Mallorcas ledelse.
Jeg vil formidle følgende fakta skriftlig.
For faen! Pokker heller!
Jeg har aldri sett noen behandle kollegaer og delfiner
på en så ydmykende og usivilisert måte som José Luis Barbero gjør.
Ser du at vi ikke er klare? Faen!
Han har ydmyket meg med uttrykk som:
"Dra på treningsstudio." "Du er lat, dum, ubrukelig."
Stå på kanten!
Ta bort hånden!
Han slo og sparket delfinene.
Faen ta deg!
La dem falle, så forstår de at de ikke må falle.
TIL MARINELAND-LEDELSEN
En ansatt skrev til ledelsen om situasjonen.
Det ble levert for hånd, og sjefen signerte på å ha mottatt det.
Det betyr at sjefen visste om det, og i stedet for å prøve å endre praksisen,
sparket han henne.
…et av delfinshowene for besøkende.
Vi står her med direktøren av dyrehagen.
Hei, Rafa.
Du har forandret deg, og delfinshowet har endret seg.
-Det er spektakulært. -Ja, det er sant.
José Luis er teknisk direktør for delfinariet,
og han har forbedret alt.
Ikke bare showet, men også dyrevelferden,
noe som vil gi oss et kvalitetsløft her på øya og i delfinariet vårt.
Vi var i garderoben.
Jenta som hadde snakket med ledelsen, hadde fått sparken den dagen,
og hun sa at dette ikke var slutten og at…
Hun ville felle José Luis Barbero.
Jeg tror ikke noen vet hva som skjedde.
Personen jeg møtte,
som fortalte oss om mishandlingen, var en Marineland-ansatt.
-Det er ham, ikke sant? -Ja. Den mannen gjør meg kvalm.
Skal vi se.
Gjør noe.
-Det måtte gjøre vondt. -Jeg finner det så komisk.
Han er feit, men vet det ikke selv.
4. FEBRUAR 2015
Hei!
En trener skal ha mishandlet delfiner.
…viser aggressive treningsteknikker…
Den kan ha blitt redigert.
Vi fant ingen klare bevis.
Mannen har trent delfiner i 35 år.
SOS Delfines la ut undercover-videoen, som skal vise trener José Luis Barbero…
Målet vårt ble ikke formidlet i publikasjonen til SOS Delfines.
Fangenskapsproblemet var legemliggjort i José Luis Barbero.
Og de fokuserte utelukkende på ham.
Jeg ble sjokkert da noen sparket en delfin i ribbeina.
Men det var ikke ham, det var en kvinne.
Når vi henviser til bransjen, mener vi et kollektiv av profesjonelle.
Vi angriper aldri et individ på et personlig eller noe annet nivå.
Hvis de bryr seg om dyrene sine, bør de revurdere å ansette folk som ham.
Var José Luis Barbero sånn? Det var en del av ham.
Han ga alltid 100 % eller 120 %,
og han krevde av oss at vi ga 120 %, selv dyrene.
Kan du kreve det av et dyr som ikke har valgt å være der?
Eller kanskje vi burde tenke annerledes.
Jeg skulle ønske videoen kunne gjøre slutt på fangenskap.
Men videoen ble laget for å felle ham.
Hei!
Dette må ha vært en hevnstrategi
av tidligere Marineland-ansatte.
SOS og FAADA har gjort en grusom feil,
for de har blitt brukt til en hevnaksjon, men for…
Vi ble overrasket over at José Luis Barbero
dukket opp alene i media.
Jeg fikk ikke følelsen av at Marineland Mallorca
støttet José Luis Barbero,
det virket heller som om de ønsket å skape et skille der.
Aspro ville tydeligvis…
…holdes utenfor.
MARINELAND: SJOKKERTE & SKAMFULLE
Men det gikk ikke.
Aspro opptrådte dårlig overfor ham, for å tie er å innrømme skyld.
Å tie betyr å si: "Vel, ja… Han må ha mishandlet og torturert dyr."
Og det er skandaløst, han jobbet jo for dem.
Du kan ikke vaske hendene og samtidig forråde ham.
Faktisk sendte Aspro ut flere pressemeldinger
om at José Luis ikke lenger var ansatt i selskapet.
Noe som var ganske langt fra sannheten.
Ikke få meg til å le.
INTERNASJONALT TRENERFORBUND FOR SJØDYR
IMATA ville utvise ham fra foreningen på grunn av videoen.
Han hadde undervist i problemløsende teknikker,
lært opp trenere, undervist i metodene sine.
Å bli behandlet slik må ha vært frustrerende.
José Luis må ha følt seg veldig ensom akkurat da.
Hvem vet hva som foregikk i hodet hans?
På 80- og 90-tallet
ble folk fascinert når du fortalte at du var delfintrener.
REDD HAVENE
I dag er det bare uglesett.
Jeg tror virkelig at José Luis følte
at verdenen han kjente forsvant for ham
som sand mellom fingrene.
Alle har rett til en rettferdig dom.
Det er et stort ansvar man påtar seg når man publiserer noe som dette
og svartmaler en person etter 35 eller 37 år i bransjen.
BARCELONA 28. FEBRUAR 2015
SOS DELFINES MØTER ETTERFORSKERNE AV GEORGIA AQUARIUM
Etter et langt møte fortalte de oss at videoen var manipulert,
og at lyden ikke stemte med videoen.
Men vi var selvfølgelig rolige, for vi visste hva vi hadde.
OPPTAK AV MØTET
Vi snakket også med åtte eller ti andre som har jobbet med José Luis.
Og alle sier at han krever veldig mye av trenerne.
Ja.
At han er høylytt mot trenerne,
men at han ikke er av typen som mishandler dyr.
Slik vi har forstått det, var mye av lyden, av ordene,
fra et opptak gjort på et møte mellom trenerne.
Jeg tror det er på tide å vise dere videoen
som svarer til stemmen.
Hent den jævla ballen!
Hei! Latsabb!
Dette er lyden dere hørte i den andre som påståelig ble tatt opp på et møte.
Slutt å plystre og ta på den jævla ballen!
Latsabb!
Er du dum eller hva?
Hva? Er du dum?
Hei! Så dum du er.
-Er dette alt dere har? -Nei.
-Vi har timevis med opptak. -Timevis.
KAMERA 1
15 DAGER
30 DAGER
Vi fortalte dem at vi hadde mange timer med opptak
som beviste at alt var ekte,
at det skjedde ikke bare én gang, men over en lengre periode.
Og da vi viste dem bildene, ble de lamslåtte.
Sendte Georgia Aquarium et etterforskningsteam til Spania?
Nei. Vi utførte en teknisk undersøkelse av filmen.
De konkluderte med at den var blitt tuklet med, og vi ville gå videre med det.
Jeg visste ikke at noen fra Atlanta skulle til Spania
for å undersøke videoen. Ingenting.
Akvarieledelsen bekreftet at de hyret konsulenter for å analysere videoen.
De ansatte også en tidligere FBI-etterforsker som reiste til Spania.
Vi kan ikke risikere ryktet vårt.
Den videoen påstår at vi
hyret en FBI-person til å granske videoen?
Jeg husker ikke det.
Kanskje. Det er lenge siden.
Men hvis vi gjorde det, så dro han aldri dit, så vidt jeg vet.
Jeg fikk aldri en regning fra FBI eller noen andre.
Så jeg kan ikke…
Jeg…
Det gjør meg forvirret.
OPPTAK AV MØTET
Videoen jeg så der inne,
ingen har gjort noe for å manipulere den videoen.
Jeg vil bare vise den til klienten min, og jeg vil gjerne ha den på mandag.
Vi vurderte å offentliggjøre det
bare for å tilbakevise anklagene om at vi forfalsket og manipulerte videoen.
Kan dere la klienten min ta en avgjørelse før dere publiserer?
De trenger ikke offentlig press om de skal ta en avgjørelse.
-Hvor lang tid trenger de? -Ikke lang tid.
-Vi ser for oss denne uken. -Selvsagt. Ja, absolutt.
-Ok, det er greit. -Flott! Da er vi enige.
Så de lovte å gi den til Georgia Aquarium.
De ba oss om å ikke publisere den andre videoen,
men å vente, for de ville
ta et offentlig standpunkt vedrørende ansettelsen av señor Barbero.
TRE DAGER ETTER MØTET FORSVINNER JOSE LUIS BARBERO
Jeg er Wendy Corona.
Vi følger utviklingen
i saken der en delfintrener ansatt av Georgia Aquarium
er anklaget for dyremishandling.
Channel 2 Action News har bekreftet
at Luis Barbero ble funnet død i bilen sin
på en parkeringsplass utenfor en spansk flyplass i går.
Spansk politi sier at saken etterforskes, men også behandles som et selvmord.
De sa at de fant faren min på Palma de Mallorca flyplass.
Han begikk selvmord. Jeg vet ikke hvor lenge han hadde vært død der…
Én eller to dager?
De fortalte oss ikke årsaken eller hvordan han gjorde det.
Og sånn var det.
Faren min var alltid sterk, skjønner du?
Og jeg blandet meg aldri i tingene hans.
Det angrer jeg på nå.
Nå angrer jeg på at jeg ikke ringte ham for å si…
For jeg så alltid på faren min som en mentalt veldig sterk person.
Fordi han alltid oppførte seg sånn.
ÉN DRITTSEKK MINDRE I VERDEN
HAN KAN DRA TIL HELVETE FOR Å VÆRE EN IDIOT
GUD ARBEIDER LANGSOMT, MEN HAN GJØR IKKE FEIL.
JEG HÅPER DU LED EN SMERTEFULL DØD
GODT Å HØRE. OG DEN JÆVLA FAMILIEN HANS OGSÅ.
Da José Luis døde, ble jeg helt alene.
Jeg vet ikke, det er som om hele støttesystemet ditt er borte.
Så…
Jeg følte meg fortapt.
Vennene mine prøvde å hjelpe meg.
De lyktes.
Men det tok nesten to år før jeg klarte å gå ut av huset.
Det fristet ikke. Jeg hadde bare ikke lyst til å gå ut.
For jeg var…
Jeg skammet meg.
Og fordi jeg trodde at…
…at folk ville komme etter meg.
Men det skjedde ikke, heller motsatt.
Etter cirka et år sluttet jeg å jobbe med dyr.
Det var ikke det samme lenger.
Jeg innså at… Nei.
Jeg presterte ikke på jobb, for hodet mitt hang ikke med.
Jeg følte ikke det samme med dyr lenger.
Etter at José Luis Barbero døde, hørte vi ikke fra noen forening igjen,
ei heller fra SOS Delfines, FAADA eller noen andre.
De valgte å ta avstand.
Jeg var i sjokk, men…
Jeg kan ikke sørge over en jeg ikke kjente.
Ei heller ha dårlig samvittighet.
Jeg har ikke gjort noe å ha dårlig samvittighet for.
Hadde jeg hatt dårlig samvittighet, måtte jeg ha gjort noe galt.
Og alt jeg har gjort, var å filme delfiner som ble mishandlet.
Det var alt jeg gjorde.
Og delfinene er fortsatt i Marineland.
Da José Luis Barbero forlot oss,
og jeg overtok ansvaret for delfinariet,
oppstod det problemer fordi jeg ikke var enig i
avgjørelser tatt i Madrid,
ting som ikke gagnet dyrenes velferd. Alt de tenkte på, var
profitt.
I begynnelsen av 2017 sluttet Aspro Ocio å stole på meg, og…
Vet du hva? Jeg var veldig lettet.
Jeg vil ikke jobbe med delfiner i fangenskap igjen.
Jeg vil jobbe med delfiner, men på en annen måte.
Om 30 år vil kanskje alle delfinene i fangenskap i Spania, i Europa,
bli sluppet løs og plassert i reservater, eller hva man skal kalle det.
Jeg vil gjerne ta del i noe sånt.
Kanskje det er utopisk, men jeg har alltid drømt om det.
-Hva? -Det er fint. Flott.
La oss dra på stranda sånn i morgen.
Det føles som å ha en gardin her.
Få se. Blunk med dem.
Blunk til meg.
José Luis var en vitsemaker.
Når vi var sammen med venner og snakket om døden og sånt,
kunne han si: "Jeg kommer ned og ser til deg."
Si hei til publikum, Mari.
-Jeg snublet nesten. -Snuble i vei.
Se på den kroppen.
Skyene er vakre.
Nå sier jeg ofte til ham: "Kom ned, jeg vil gjerne se deg nå."
Men han kommer ikke.
ETTER AT VIDEOEN BLE PUBLISERT,
INSTALLERTE MARINELAND PANELER FOR Å REDUSERE SIKTEN.
DET FINNES RUNDT 330 DELFINARIER I VERDEN. SPANIA HAR FLEST I EUROPA.
Aspro OCIO NEKTET Å DELTA I DENNE FILMEN
DEN TIDLIGERE MARINELAND-ANSATTE NEKTET OGSÅ Å DELTA I DENNE FILMEN
Tekst: Marie Wisur Lofthus