Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Ca să fii cel mai bun dresor de delfini,
‎trebuie să fii o persoană obsesivă.
‎Ambițioasă.
‎Trebuie să ai un orgoliu ieșit din comun.
‎Lui José Luis i-a plăcut mereu să câștige, ‎să se remarce, să fie superior în toate.
‎Dar atenție!
‎În branșa asta sunt mulți invidioși.
‎Nu știi cine te poate înjunghia ‎pe la spate.
‎Ar fi extrem de nedrept
‎ca José Luis Barbero să fie judecat ‎în baza unui videoclip.
‎A acelui fatidic videoclip ‎de 99 de secunde.
‎Cele mai groaznice secunde ‎din viața unui dresor.
‎UN DOCUMENTAR NETFLIX
‎Delfinul.
‎VOCEA LUI JOSÉ LUIS BARBERO
‎Animal venerat de strămoșii noștri.
‎În vremurile noastre,
‎aceste făpturi sunt victimele ‎nepăsării și ambiției omului.
‎Dar, în ciuda a tot,
‎delfinul arată în continuare încredere ‎și apropiere față de om.
‎Am învățat multe de la delfini.
‎Ei ne cunosc mult mai mult ‎decât noi pe ei.
‎Cu ce mă ocup? Lucrez cu delfinii.
‎José Luis avea o relație aparte ‎cu animalele.
‎El le motiva.
‎Animalele îi pândeau sosirea la ușă.
‎Dacă vedeai asta, te întrebai: ‎„După mine de ce nu se țin?”
‎DANIEL JUÁREZ ‎DRESOR, ASISTENTUL LUI BARBERO
‎De la José Luis am învățat aproape tot.
‎Cine era José Luis? Cel mai bun din lume. ‎Iar eu i-am fost secund.
‎E o meserie dintre cele mai frumoase.
‎Uneori se lucrează mai bine cu animalele.
‎Dovada e ce s-a întâmplat.
‎Delfinul nu-ți face rău.
‎Nu are răutate.
‎Ședința de dresaj e una psihologică, ‎între delfin și dresor.
‎Seamănă mult cu relația ‎dintre profesor și elev, la școală.
‎Știi ce calități are fiecare ‎și cum să le fructifici.
‎Exact așa și aici.
‎Pentru José Luis, ‎cheia e un limbaj coerent,
‎constant, fără fisuri.
‎Un limbaj comun.
‎JAVIER GUTIÉRREZ ‎DRESOR, ASISTENTUL LUI BARBERO
‎Acum! Și!
‎Gata!
‎Hai, dă-i drumul!
‎José Luis, lucrezi cu delfinii ‎de circa 30 de ani.
‎Da. Am început în Mallorca, ‎la delfinariul Marineland.
‎Acolo am debutat.
‎VIDEOCLIPURI
‎Apoi am inaugurat delfinariul din Madrid,
‎pe urmă delfinariul de pe Costa Brava, ‎din Barcelona…
‎Au fost câteva.
‎José Luis, din Spania.
‎Bună!
‎Ce frumoasă e fetița mea!
‎Nu te mai prosti, măi!
‎Acum ajut la deschiderea unui delfinariu ‎în Atlanta, Statele Unite.
‎În Atlanta se deschide ‎cel mai mare acvariu din lume.
‎Georgia Aquarium va găzdui ‎peste 100.000 de animale marine.
‎Cofondatorul Home Depot, Bernie Marcus, ‎a donat 250.000.000 $.
‎Acesta este acum ‎cel mai mare acvariu din lume.
‎Matt, arată incredibil.
‎E mai mult decât incredibil, Katie. ‎E extraordinar.
‎În ianuarie 2015, am vrut ‎să îmbunătățim reprezentațiile cu delfini.
‎Dl Barbero era cel mai adecvat
‎și era cunoscut la nivel mondial.
‎Georgia Aquarium i-a făcut o ofertă ‎pe care José Luis nu putea s-o refuze.
‎Când mi-a zis ‎că pleacă la Georgia Aquarium,
‎că i s-a oferit postul de vicepreședinte,
‎a fost ceva nemaipomenit.
‎Pentru noi, colegii lui, era o mândrie ‎să spunem: „Ce departe a ajuns José Luis!”
‎José Luis trecuse de mult de 50 de ani.
‎Bătea spre 60.
‎Era încununarea carierei lui.
‎José Luis era în extaz.
‎Dar, atenție!
‎Atenție, fiindcă nu se știe niciodată ‎ce poți să pățești!
‎Știrile de la ora 17:00.
‎Reportaje profesioniste.
‎Țipete, șuturi și palme date delfinilor.
‎Grupul spaniol de protecție a animalelor ‎SOS Delfines a postat imagini
‎în care dresorul José Luis Barbero, ‎printre alții, ar folosi tehnici brutale.
‎…imagini neclare ‎cu presupusa bruscare a delfinilor.
‎Înjura și bătea delfinii.
‎Parcul Marineland din Mallorca…
‎E vorba de dresorul…
‎Nu mă pricep eu la dresajul delfinilor,
‎dar aș fi zis că e o regulă ‎să nu dai în delfini.
‎I-am localizat pe autorii ‎imaginilor filmate în Spania.
‎Dacă le pasă de animalele lor,
‎să se mai gândească ‎dacă angajează așa un om.
‎Carla, dubla trei.
‎Aveam răspunderea ‎să mediatizăm ce se întâmpla.
‎Spectatorii nu sunt conștienți ‎de ce are loc în culisele reprezentației,
‎în spatele muzicii, a distracției ‎și a feței zâmbitoare a delfinului.
‎Faptul că erau dresați ‎în acel fel agresiv, violent
‎m-a șocat și m-a durut mult.
‎Responsabil era José Luis Barbero. ‎Sub conducerea lui se petreceau faptele.
‎…tehnici de dresaj brutale…
‎A avut un ecou puternic în America.
‎Iar urmările puteau fi foarte grave.
‎Când au fost postate aici înregistrările, ‎José Luis era în Georgia.
‎MARI GARCÍA, SOȚIE
‎M-a sunat și mi-a zis: „M-au nenorocit.”
‎DRESORI CRIMINALI
‎SPER SĂ PĂȚEȘTI CEVA ORIBIL, ODIOSULE
‎CURVA DE MĂ-SA A FĂTAT UN AVORTON
‎Nu mai văzusem oameni atât de furioși ‎cum erau pe José Luis
‎fără să-l cunoască.
‎MERITAȚI SĂ FIȚI ÎMPUȘCAȚI NAIBII ÎN CAP
‎S-a pornit o cruciadă.
‎Lumea vorbea în necunoștință de cauză. ‎Toți criticau fără să cunoască situația.
‎E un măcel.
‎Este de neiertat ce mi se face.
‎În 35 de ani de carieră ‎nu am maltratat niciun animal.
‎Nici la Marineland, nici în alt delfinariu ‎din lume nu se maltratează delfinii
‎cum dau de înțeles ‎organizațiile anti-delfinarii.
‎Se manifesta contra lui o furie și o ură ‎cum rareori am mai văzut,
‎iar pe Twitter se văd multe.
‎Trebuie să fi simțit rușine, umilință,
‎frustrare.
‎Sunt multe sentimente greu de gestionat.
‎CEL MAI MARE ACVARIU DIN AMERICA A ANGAJAT ‎UN BĂTĂUȘ DE DELFINI
‎Îl vedeam extrem de deprimat.
‎I-am spus:
‎„Ia-ți lucrurile și vino în Spania!”
‎Rămâneți așezați, cu centura pusă…
‎Când a ajuns acasă, José Luis ‎s-a uitat la filmare cadru cu cadru.
‎Puturoaso! Ești o putoare!
‎A văzut că imaginile nu se potriveau.
‎Mingea!
‎Alo, puturoaso!
‎Sunt secunde de imagini foarte urâte ‎unite între ele.
‎Rezultatul e un videoclip foarte violent.
‎Asta nu era norma la José Luis Barbero.
‎I-am zis să apelăm la un avocat, ‎să vedem ce ne zice.
‎Atunci l-am angajat pe Mateo.
‎Ca oricărui client, i-am spus ‎că în primul rând trebuie stabilit
‎dacă ce susține el este adevărat.
‎Dacă e, preiau dosarul și îl apăr.
‎Concluzia a fost ‎că imaginile erau trucate.
‎La expertiză a reieșit ‎că videoclipul a fost editat.
‎E un montaj prost, ‎în opinia specialiștilor.
‎Nu sunt 100% sigur ‎nici că eu sunt persoana din imagini.
‎Eu l-am văzut tare.
‎Dacă n-ai făcut nimic, ‎n-ai de ce să cedezi. Așa era el.
‎REAL SAU FALS? ‎ȘEF DE ACVARIU ACUZAT DE BĂTĂI
‎Aveam îndoieli. Era ciudat montajul.
‎Jessica se află la acvariu.
‎În opinia directorului executiv, ‎videoclipul este falsificat.
‎Directorul a predat clipul experților ‎care îi vor stabili veracitatea.
‎Dacă reiese ‎că materialul video e autentic,
‎noul vicepreședinte va fi concediat ‎pe loc.
‎Vrem ca José Barbero ‎să fie tratat și judecat drept.
‎Îl vom susține până se stabilește ‎dacă materialul video e adevărat sau fals.
‎Nu i-am scormonit adânc în trecut, ‎să știm cât de adevărat putea fi.
‎Dar nimeni n-ar fi rezistat ‎în branșă 35 de ani
‎dacă trata animalele în acel fel.
‎Conducerea acvariului a confirmat ‎că a dat materialul video la analizat.
‎Totodată a angajat un fost anchetator FBI,
‎care s-a deplasat în Spania ‎pentru cercetări.
‎Georgia Aquarium a declanșat o anchetă,
‎trimițând în Mallorca câteva persoane,
‎care ne-au luat declarații tuturor.
‎A fost un interogatoriu ca la poliție.
‎Ne-au pus să interpretăm ‎ce vedeam în imagini.
‎Eu nu am fost complet sincer ‎cu acea ocazie.
‎Evident, José Luis era prietenul meu.
‎Am minimizat gravitatea ‎multora dintre imagini.
‎Ne-au sunat niște persoane ‎angajate de Georgia Aquarium.
‎Ne-au zis că fuseseră în Mallorca ‎și desfășuraseră o anchetă exhaustivă.
‎Intenționau să-l angajeze ‎pe José Luis Barbero.
‎Trebuiau să știe ‎dacă imaginile erau reale.
‎La început conversația a avut ‎un ton de intimidare, chiar de amenințare.
‎RAPORT FINAL DE EXPERTIZĂ
‎Aveau un raport de expertiză ‎care conchidea
‎că existau incongruențe,
‎că imaginile nu erau reale, ci trucate.
‎ȘEDINȚĂ DE ANCHETĂ
‎Prima scenă e filmată de la circa 200 m,
‎dintr-un apartament din afara parcului.
‎Traversezi parcul, treci de două cascade,
‎treci de ocolul pinguinilor, ‎treci de stadion.
‎Sunetul nu ajunge până acolo. ‎Am urcat în bloc.
‎Nu se aud cuvinte ‎din acea parte a blocului.
‎Materialul video este trucat.
‎Autorul l-a modificat.
‎Noi am făcut videoclipul.
‎Cu ajutorul unui stagiar.
‎Sunetul nu corespunde, recunosc. ‎E copy-paste.
‎Dacă asta înseamnă trucaj, da.
‎Sunt obligat să întreb. ‎Ați trucat imaginile?
‎Imaginile nu au fost trucate, ‎ci numai montate.
‎Prin noiembrie 2014
‎am primit un colet ‎cu câteva ore de material filmat.
‎Expeditorul afirma că observase ‎manifestări de violență și agresiune
‎față de animalele din Marineland Mallorca.
‎Noi am montat imaginile ‎într-un videoclip mic.
‎Le-am spus
‎că ne angajăm să le păstrăm anonimatul.
‎CEI CARE AU ÎNREGISTRAT IMAGINILE ‎AU RĂMAS ÎN ANONIMAT ȘAPTE ANI
‎Dacă autorii materialului nu vor ‎să vorbească despre videoclip,
‎asta îmi dă de bănuit ‎că materialul e trucat.
‎Altfel ar spune:
‎„Da, eu am filmat. ‎E adevărat, astea sunt faptele.”
‎ACUM AU HOTĂRÂT ‎SĂ VORBEASCĂ PUBLIC PRIMA DATĂ
‎K, ACTIVIST
‎V, ACTIVISTĂ
‎Povestea începe
‎când mi-a fost prezentată ‎o persoană foarte agreabilă.
‎Am vorbit despre activism. ‎Este subiectul meu predilect.
‎Mi-a spus că la Marineland ‎se băteau animalele.
‎MARINELAND 50 DE ANI ‎CINE ÎI CUNOAȘTE ÎI IUBEȘTE
‎Am vorbit cu niște prieteni.
‎Ne-am pus problema cum să aflăm ‎dacă animalele chiar erau tratate rău.
‎Singura modalitate era ‎să luăm o cameră și să filmăm.
‎Am cerut ajutor.
‎Sunt activist pro-animale ‎de când eram minor.
‎Lumea vorbea că la Marineland ‎se întâmplau fel de fel de lucruri.
‎Ni s-a spus
‎că putem intra în locuința unei doamne, ‎de unde se vedea bine,
‎monta o cameră și înregistra.
‎Nu eram siguri că va merge.
‎Nu mai montaserăm ‎niciun sistem de supraveghere.
‎Am cerut bani ca să cumpăr ‎cel mai ieftin aparat de pe piață.
‎Cineva ne-a dat o cameră video.
‎Cred că a înregistrat tot.
‎Arată că a înregistrat.
‎La magazin mi-au spus ‎că e o marcă ciudată.
‎Să verificăm că a filmat toate zilele.
‎Când am montat sistemul, ‎am vrut să-l apărăm de ploaie.
‎L-am acoperit cu un carton.
‎Ne rămânea să așteptăm.
‎După ce am obținut materialul,
‎am apelat la câteva asociații ‎în vederea difuzării.
‎SOS Delfines a luat materialul
‎și a făcut un prim montaj, ‎deloc profesional.
‎Nu e normal. Face parte ‎dintr-o industrie de miliarde de dolari.
‎Georgia Animal Rights and Protection ‎va protesta luna aceasta.
‎Protestăm ca să punem presiune pe ei ‎și să prezentăm opiniei publice faptele.
‎NU POT SĂ CRED ‎CĂ ACVARIUL ÎL APĂRĂ PE ĂSTA
‎GREȚOS! NU MAI CALC ACOLO!
‎BĂTĂILE SUNT INACCEPTABILE. ‎AFARĂ CU BARBERO!
‎AȚI ANGAJAT O BRUTĂ!
‎DAȚI-L AFARĂ IMEDIAT!
‎CONCEDIAȚI-L PE NENOROCIT!
‎DACĂ ERAM ACOLO, ERA MORT
‎După ce s-a întors din America, ‎din Georgia,
‎José Luis stătea în casă ‎sau ieșeam la plimbare.
‎Mergea să vadă ce era pe la Marineland, ‎dacă aveau nevoie de ajutor.
‎Mi-a spus:
‎„Mâine-dimineață mă trezesc mai devreme.
‎Mă duc după veterinar.
‎Să nu-mi faci de mâncare.”
‎A dispărut un ins controversat, ‎numit director la Georgia Aquarium.
‎Aflând despre dispariția lui Barbero,
‎directorul executiv Mike Leven ‎ne-a declarat: „Ne facem griji.
‎Sperăm să revină teafăr în curând. ‎Ne gândim la el și la ai lui.”
‎GARDA CIVILĂ
‎Au început să-l caute, fiindcă nu apărea.
‎Elicopterele dădeau roată întruna. ‎Nu se mai opreau.
‎Era puțin neliniștitor.
‎Când materialul a ajuns viral,
‎s-a născut un fel de psihoză colectivă.
‎Dintr-odată, ‎eram cei mai mari ticăloși din lume.
‎Am primit amenințări pe WhatsApp.
‎Mi se zicea că se știe ce fac.
‎Mi-am schimbat viața, meseria.
‎Am îngropat trecutul.
‎José Luis îmi fusese prieten, șef, coleg.
‎A fost un șoc.
‎Vorbind despre José Luis Barbero,
‎trebuie deschise multe cutii.
‎Trebuie atinsă tema captivității,
‎a puterii rețelelor de socializare.
‎Trebuie abordate practicile vechii școli, ‎care era mai dură.
‎Trebuie vorbit despre dresura de elită.
‎Spun „elită”, ‎pentru că José Luis căuta perfecțiunea.
‎Nu poți judeca tot ce s-a întâmplat ‎doar în baza a…
‎În baza a…
‎90 de secunde.
‎Paradoxal e
‎că José Luis s-a zbătut mult ‎pentru binele delfinilor.
‎Faptul că mai târziu…
‎a fost catalogat drept călău…
‎e de neexplicat.
‎M-am îndrăgostit de Mallorca ‎din prima clipă.
‎De mare, de oameni…
‎Exista libertate.
‎DISCOTECA BORSALINO
‎Într-o seară am fost la discotecă
‎și m-a abordat José Luis.
‎Așa a început relația.
‎Era simpatic, tupeist.
‎Pe coasta de la Blanes, la Marineland, ‎spectacolele se țin lanț.
‎Vizitatorii abia au timp ‎să își revină din uimire.
‎Marineland s-a deschis în 1970.
‎Era o mare inovație.
‎Primul delfinariu din Spania.
‎Era cel mai rentabil parc pe metru pătrat ‎din lume.
‎Îl vizitau somități.
‎Familia regală, Dalai Lama, ‎prințesa Diana…
‎M-am angajat la Marineland ‎ca spălătoare de vase.
‎M-au întrebat dacă nu știam
‎pe cineva interesat să lucreze ‎la restaurant ca ospătar cu ora.
‎Am zis că-l întreb pe José Luis.
‎Așa a început totul.
‎José Luis era foarte inteligent, ‎politicos, eficient.
‎Învăța de la ceilalți.
‎Când termina munca, nu se grăbea să plece.
‎Rămânea la poartă și se uita la delfini.
‎Într-o zi i-am pus o întrebare banală.
‎„Îți plac delfinii?”
‎M-a surprins răspunsul: ‎„Da. Mi-ar plăcea să-i dresez.”
‎I-am zis: „Ascultă.
‎Pentru asta trebuie să începi de jos.”
‎I-am zis: „Câștigi mai mult ‎muncind patru ore ca ospătar
‎decât vei primi spălând găleți.”
‎„- N-ai de mâncare? ‎- Ba da.”
‎Pe atunci, dresorii erau străini.
‎În țările lor existau delfinarii ‎de câțiva ani.
‎În Spania, nu.
‎Nu voiau deloc spanioli.
‎NU VĂ APROPIAȚI DE PISCINĂ
‎Era un spectacol static. ‎Dresorul stătea pe margine.
‎Nu prea se făceau exerciții în apă.
‎Atunci s-a angajat José Luis la piscină.
‎A început să spele găleți, ‎să taie pește, să miroasă a pește.
‎Mi-a zis: „Eu spăl găleți, ‎dar iau aminte la tot.”
‎Apoi i-au dat să dreseze un leu de mare.
‎Era fericit. Lucra până târziu.
‎A început să se bage puțin în apă,
‎să facă exerciții acvatice, ‎fiindcă alea îi plăceau.
‎Când a venit Kees, l-a ajutat mult ‎și așa și-a făcut mâna.
‎Când m-am angajat în Mallorca,
‎mi-a fost dat ca ajutor José Luis Barbero.
‎Un dresor mi-a zis
‎să nu le arăt nimic spaniolilor.
‎Că mă vor copia imediat ‎și o să-mi pierd serviciul.
‎Dresor-șef era Markus Johann.
‎MARKUS JOHANN ‎FOST DRESOR-ȘEF MARINELAND
‎José Luis Barbero
‎a avut mare noroc.
‎S-a aflat la locul potrivit când trebuia.
‎Ai grijă, Markus!
‎Markus, te rog!
‎A avut norocul să învețe puțin de la mine,
‎puțin de la Kees de Groot.
‎După nici două luni, participa la show. ‎Progresa foarte rapid.
‎I-am zis: „Tu ții spectacolul.” „Eu?”
‎„- Da, tu. ‎- Nu.”
‎„Ba da. Hai!”
‎Și a ținut spectacolul.
‎Urmează ceva foarte special.
‎Iată-l pe José Luis!
‎Bravo!
‎Dădea pește când nu trebuia, ‎făcea ba una, ba alta.
‎Foarte prost. Nasol rău.
‎Dar e normal.
‎Am râs cu toții.
‎Am băut cinci ‎carajillo ‎după show ‎și a fost în regulă.
‎Aplauze!
‎Munca dresorului de delfini ‎seamănă cu a atletului de performanță.
‎E solicitantă fizic.
‎José Luis era perfecționist ‎din punctul ăsta de vedere.
‎Cerea să facă exercițiile ‎cele mai istovitoare fizic.
‎În apă era cel mai bun dresor ‎pe care l-am văzut vreodată.
‎Dădea impresia de ușurință.
‎Rămâneai uluit.
‎José Luis făcea legea în piscină.
‎Aplauze finale pentru delfini și dresori!
‎Nu spun că, în calitate de dresori, ‎am putea să cucerim lumea.
‎Spun că, în calitate de dresori, ‎avem putința de a face lumea mai bună.
‎Doamnelor și domnilor, ‎dv. sunteți dresorii.
‎Viitorul stă în mâinile dv.
‎IMATA era o asociație internațională, ‎a tuturor dresorilor din lume.
‎Dar nu era așa. Era doar a americanilor.
‎Americanii au inventat ‎spectacolul cu delfini.
‎Erau un model pentru toată lumea.
‎Pentru dresorii europeni,
‎a merge la congresul anual IMATA era ‎ca a merge la decernarea Oscarurilor.
‎Tu erai vărul cel sărac.
‎Se decernau premii.
‎Un premiu IMATA, mai ales pentru show, ‎era foarte important.
‎José Luis își pusese în cap să câștige.
‎CENTRU DE CERCETARE
‎Mergeam la conferințe.
‎Vizitam parcuri. „Hai la Sea Worlds!” ‎Vedeam spectacole.
‎Comparam nivelul lor cu al nostru.
‎CAMERA LUI JOSÉ LUIS BARBERO
‎Păi așa dresez și eu delfini!
‎Uită-te la ochii lui! ‎E orb, nu vede nimic.
‎- De ce e fundul mai…? ‎- Ca să pară adânc. E păcăleală.
‎Vai, ce frumos! Am și ocean, am și…
‎Ei, poftim!
‎Știind cum lucrau ei și cum lucra el, ‎s-a pus să facă un număr
‎și să-l prezinte.
‎S-a dus să prezinte spectacolul și lumea ‎a râs de el înainte să vadă înregistrarea.
‎Pentru ei, eram niște țărani. ‎„Cine mai sunt și ăștia?”
‎Mă numesc Deborah Morrison.
‎Colaborez cu José Luis Barbero.
‎Când au văzut filmul, ‎au rămas impresionați.
‎Erau uluiți. „Ce e asta?”
‎Spectacolul nostru avea 42 de exerciții ‎în 30 de minute.
‎Fuseserăm în parcurile lor.
‎Cel mai mult văzuserăm 12 exerciții ‎în 45 de minute.
‎I-am bătut măr.
‎S-a întors cu premiul ‎pentru cel mai bun show cu delfini
‎și trofeul pentru cel mai bun dresor ‎al anului din toată lumea.
‎E primul premiu internațional ‎câștigat în Europa și în Mallorca.
‎Am reușit.
‎E o mare satisfacție să lucrăm ‎și să obținem victorii cu aceste animale.
‎Astfel atragem atenția asupra nevoii ‎de a le proteja în habitatul lor natural.
‎Garda Civilă încă îl caută ‎pe bărbatul de 59 de ani dispărut
‎din zona El Toro, Calvià, marți dimineață.
‎Este vorba de José Luis Barbero, ‎dresorul de la Marineland,
‎care apare într-un videoclip ‎părând că maltratează delfinii.
‎Garda Civilă nu a găsit ‎nicio urmă a dispărutului.
‎Speram că José Luis
‎se cazase la vreun hotel ‎să mediteze și să se rupă de lume.
‎Să încerce să se relaxeze
‎și să scape de presiunea psihică ‎la care era supus.
‎Știam că trebuia să-mi păstrez cumpătul.
‎Dar mi-am adus aminte de videoclip ‎și am vrut să știu de unde apăruse.
‎Ce văd eu în imaginea asta…
‎E clar că s-a filmat ‎din blocul de lângă Marineland.
‎Imaginea e de proastă calitate. ‎Se vede cu dungi.
‎S-a filmat cu telefonul mobil ‎ecranul camerei de supraveghere.
‎Se văd elemente schimbate.
‎Solul e vopsit în albastru, ‎scaunele leilor de mare sunt altele…
‎Știm când s-au făcut ‎schimbările respective.
‎Deducem că imaginile s-au filmat ‎în decursul a cel puțin doi ani.
‎Dacă te preocupă atâta animalele, ‎ce aștepți ca să arăți imaginile?
‎De ce nu le arăți a doua zi, ‎ca să nu se mai întâmple?
‎Nu înțeleg.
‎Puturoaso!
‎A fost ales perfect momentul ‎de a face public materialul.
‎José Luis semnase contractul ‎cu Georgia Aquarium.
‎Era deja în Statele Unite.
‎Cine a filmat a calculat bine ‎cum să-i facă cel mai mult rău.
‎Am impresia că o parte din echipă
‎strângea înregistrări ‎de la camerele de supraveghere.
‎Aceeași persoană ori aceleași persoane
‎au continuat să înregistreze ‎din blocul de lângă Marineland.
‎Eu văd ură și răzbunare.
‎E clar că José Luis avea mulți dușmani.
‎El voia tot mai mult.
‎Asta devine periculos la un moment dat.
‎Exercițiile pe care le făceam cu José Luis ‎necesitau multă condiție fizică.
‎Altfel nu rezistai la ritmul showului.
‎El își impunea asta și lui, ‎și celorlalți.
‎Ce se întâmplă? Oamenilor nu le place.
‎Doamnelor și domnilor, ‎urmează ceva foarte greu.
‎Era un exercițiu ‎de care ne era groază tuturor.
‎Când zicea José Luis: „Hai, dublu schi!”,
‎ne apuca frica.
‎Trebuia să fii atent. Când vedeai ‎umbra delfinilor trecând, să te rogi.
‎Să te rogi să nu aluneci.
‎Haideți!
‎Grijania mă-sii!
‎Dă-o dracu' de treabă!
‎Îmi zicea că habar n-am, să ies din apă. ‎Mă scotea de păr.
‎Pe urmă râdeam și gata.
‎Eu îi ziceam: „Nu te întreci cu gluma?”
‎El răspundea: „Întreabă-i pe ei.”
‎Dacă se poate din prima, ‎de ce să repete animalul din vina ta,
‎că n-ai fost tu atent și ai greșit?
‎Asta îl enerva pe José Luis.
‎Tata era dur la antrenamente.
‎Nu găsea oameni sau rezistau foarte puțin.
‎Era mereu în criză de personal.
‎M-am hotărât să vorbesc cu el.
‎„Te ajut eu. ‎Dacă sunt bun, bine. Dacă nu, asta e.”
‎Am lucrat cu el trei ani.
‎Tata era dur cu toți angajații,
‎dar cu fratele meu…
‎JORDI BARBERO, FIU
‎de patru ori mai dur.
‎Trebuie să fii atent la ce ai de făcut. ‎Dacă nu erai, te săpunea, normal.
‎Țin minte că vorbea în microfon,
‎de se auzea în tot parcul, ‎nu doar la delfinariu.
‎Auzeai cum îl face cu ou și cu oțet.
‎Mai la stânga!
‎Marcos!
‎Ești prea în față, domnule!
‎Nu înveți deloc. Căposule!
‎Mă trata la fel ca pe ceilalți.
‎Dă-o naibii, Marcos!
‎Dacă o să faci așa de fiecare dată, ‎vai de capul nostru!
‎Puneam suflet.
‎Învățam de la tata.
‎Dar îmi dădeam seama ‎că nu voi reuși ce a reușit el.
‎El se număra printre cei mai buni dresori. ‎Nu puteam să-l egalez.
‎Mă făleam că tata lucrează cu delfinii
‎și că o să-i calc pe urme.
‎VORBIND SE ÎNȚELEGE GAȘCA?
‎E fiul mai-marelui peste dresorii ‎de animale marine din Spania.
‎Îl cheamă Jordi Barbero, ‎are șase ani și vine din Mallorca.
‎Jordi, ia zi-ne. ‎Care ești tu? Ăsta sau ăsta?
‎Cum de ai înotat cu ei?
‎M-a lăsat tata.
‎Ai mare noroc. Puțini copii de vârsta ta ‎s-au jucat cu delfinii.
‎Ce le-ai spune tu ‎celor care maltratează animalele?
‎Să nu se mai poarte urât, ‎că altfel îi ia poliția.
‎Poliția, da.
‎GARDA CIVILĂ
‎Nu se știa unde e José Luis.
‎Au fost niște clipe oribile.
‎Primul meu gând a fost: ‎„Atenție cu José Luis!”
‎E un om…
‎foarte puternic în exterior,
‎stăpân pe meseria lui.
‎Dar slab emoțional.
‎Și nesigur pe el.
‎Mă gândesc la ce a trăit ‎când a fost dat afară de la Marineland.
‎Comitetul Monetar a aprobat azi ‎la Bruxelles aprecierea pesetei cu 8%.
‎E necesar, în acest moment de criză, ‎să ajustăm costul mâinii de lucru.
‎Anii '90 au fost o perioadă ‎de tulburări economice.
‎Spania suferea o criză majoră.
‎Într-o zi am primit un telefon: „Vindem.”
‎Voiau să se descotorosească ‎de Marineland Mallorca.
‎Mi s-a zis: „De ce nu reunești echipa?
‎Vă faceți cooperativă ‎și cumpărați parcul.”
‎Ideea era ca un grup de oameni, ‎printre care și José Luis,
‎să devină acționari.
‎Era un lucru bun pentru noi.
‎Urma să fim proprietarii parcului, cumva.
‎Aveam fiecare câte o bucățică.
‎Însă familia Blanes, care deținea terenul, ‎nu fusese înștiințată.
‎Când m-am dus ‎să înnoiesc contractul de chirie,
‎soții Blanes mi-au zis: ‎„Păi l-am dat deja celor de la Aspro.”
‎„- Cui? ‎- Celor de la Aspro.”
‎Aspro e un SRL cu patru-cinci asociați.
‎Aspro a început cu două parcuri. ‎Acum are peste 50.
‎DOMENIU: PARCURI ACVATICE, ACVARII
‎A cumpărat Marineland
‎cum ar fi cumpărat o fabrică de pizza.
‎Era o mașină de făcut bani, ‎o afacere foarte bună.
‎Dar ei aveau despre Marineland ‎o concepție diferită față de noi.
‎Când Aspro a cumpărat Marineland, ‎s-a schimbat totul.
‎Absolut tot s-a schimbat.
‎Până și oamenii.
‎ANIVERSAREA A 20 DE ANI
‎Firma a început să facă reduceri, ‎să concedieze oameni la sfârșit de an.
‎Toată lumea afară.
‎În principal cei cu vechime mare.
‎Eu am stat de vorbă cu José Luis.
‎L-am sfătuit să nu fie trufaș, ‎că avea de-a face cu oameni răi.
‎Și că…
‎nu era ca înainte.
‎Se schimbase situația.
‎José Luis avea personalitate. ‎Zicea: „Eu nu fac așa ceva.”
‎Sau: „Aia, nu.”
‎Firmele nu înghit așa ceva.
‎Și l-au concediat.
‎Nu mai era primit în parc. ‎Mi s-a părut exagerat rău.
‎Mă suna și îi deschideam ‎poarta dinspre plajă.
‎Intra la 19:00 să vadă delfinii.
‎L-am văzut plângând în mai mult rânduri.
‎Nu putea să stea fără delfini.
‎Simțea că erau delfinii lui, nu ai firmei. ‎„Mi-au luat delfinii.”
‎Din cauza asta,
‎José Luis a încercat să se sinucidă.
‎Nu am reușit niciodată să înțeleg.
‎Credeam că face bine.
‎Dar nu făcea bine.
‎Se pricepea
‎să se ascundă.
‎Când a început să mi se destăinuie, ‎să-mi povestească viața lui,
‎mi-a risipit imaginea de șmecher ‎pe care o aveam despre el.
‎M-a prevenit să nu mă sperii ‎când o să ajung la Los Pizarrales.
‎E un cartier foarte sărac din Salamanca.
‎Acum mai puțin decât în trecut.
‎Era altfel acum.
‎Ne câștigam existența altfel. ‎Băteam mult străzile.
‎José Luis avea un al șaselea simț ‎cu câinii.
‎Îi dresa. Câinii îl ascultau.
‎Mi-a spus că era orfan de mamă.
‎Că avea 18 luni când îi murise.
‎L-am întrebat de tatăl lui.
‎Mi-a zis că se recăsătorise imediat.
‎Pe el îl crescuseră
‎bunicul și mătușa, care erau familia lui.
‎Îmi zicea „mamă”. ‎Îi spuneam că nu sunt mama, ci mătușa lui.
‎La 10-11 ani, i-a murit bunica,
‎iar tatăl lui l-a cerut înapoi.
‎El nu voia.
‎Nouă nu ne-a spus niciodată
‎cât de rău i-a fost în acea perioadă.
‎Într-o zi m-am întors de la serviciu.
‎„Ce-a pățit José? ‎Și-a lăsat bicicleta și a plecat.”
‎„Cum adică a plecat?”
‎S-a suit într-un tren de marfă ‎și a coborât în prima gară.
‎Nu se simțea bine.
‎„Mă sui în tren și plec.”
‎A dispărut o săptămână.
‎Îl înțelegeam perfect pe José Luis.
‎Își vedea pasiunea și viața ‎destrămându-se.
‎Munca zilnică cu animalele e terapeutică.
‎Admirația în care ești scăldat, ‎aplauzele primite…
‎Când pierzi toate astea,
‎trebuie să ai un psihic tare ‎ca să nu suferi stări negative.
‎Simțeam că ține mai mult la animale ‎decât la…
‎Avusese mereu drag de ele, ‎dar nu credeam că într-atât.
‎José Luis dispăruse.
‎Pe pagina lui de Facebook ‎curgeau acuzațiile.
‎L-O FI MÂNCAT VREUN DELFIN.
‎O FI PLECAT ÎN GEORGIA FĂRĂ SĂ ZICĂ?
‎SPER SĂ APARĂ, CA SĂ FACĂ PUȘCĂRIE.
‎Nu îți poți imagina stresul ‎până nu ți se întâmplă ție.
‎Problema e că fimul ‎era un atac la persoană.
‎Cine l-a făcut, cine l-a gândit
‎avea ceva cu José Luis Barbero ca om.
‎Aici nu e vorba de José Luis ‎sau de un dresor ori altul.
‎E vorba de ce crezi despre captivitate.
‎Pe tema asta ne așezăm și vorbim.
‎Haideți, puneți mâna!
‎La un moment, José Luis a zis: ‎„E prea de tot. Înainte!”
‎Și aia a fost.
‎- Țineți! ‎- Feriți aripioara!
‎Aveți grijă la coadă!
‎A ajuns să lucreze iar cu delfinii,
‎iar asta i-a redat pofta de viață.
‎Bine! Trage încoace!
‎Vino!
‎Alfonso!
‎Te-ai rănit? Vedeți că s-a rănit.
‎Stați!
‎M-a contactat José Luis
‎și mi-a povestit ‎în ce proiect se implicase.
‎Bine.
‎Era vorba de două delfinarii, ‎unul în Alicante, altul în Tenerife.
‎Nu.
‎- Ești în regulă? ‎- Da.
‎Mânca-ți-aș! Frate!
‎Să stăm puțin.
‎E foarte greu să faci rost de delfini.
‎Bine, atunci afară.
‎Alfonso, îl întoarcem și-l luăm sânge.
‎Nu vrea.
‎În Marea Britanie ‎se închiseseră delfinariile.
‎Deci existau pe piață ‎niște delfini de închiriat.
‎E lipit de piept.
‎José Luis a aflat și i-a închiriat.
‎- Precis nu merge. ‎- Puțin.
‎- Perfect! ‎- Atenție!
‎Atenție, fir-ar să fie!
‎- Atenție în spate! ‎- Dar-ar dracii!
‎Resursele erau puține.
‎José Luis plătea din propriul buzunar.
‎Era nevoie de strictul necesar ‎pentru îngrijirea animalelor.
‎Ba chiar, când mergeau rău lucrurile,
‎José Luis a plătit de la el ‎salariile dresorilor.
‎Pune spirt acolo.
‎Asta e. Îl întoarcem.
‎Putem să-l întoarcem.
‎După câteva luni, ‎au început greutățile economice.
‎Am decis să ducem cei trei delfini ‎din Alicante în parcul din Tenerife.
‎Știam că acolo situația financiară ‎era mai bună și nu vom avea probleme.
‎În Spania, turismul de masă stimulează ‎spectacolele cu delfini.
‎Numai în Insulele Canare ‎există patru delfinarii.
‎E un fel de Guantánamo pentru cetacee ‎la scară mondială.
‎Delfinul are nevoie de spații largi.
‎Cum să-l bagi într-o piscină, ‎oricât de mare?
‎Când a înființat delfinariul din Tenerife, ‎José Luis avea totul gândit dinainte.
‎La perfecție.
‎Făcuse măsurătorile de câteva ori.
‎Delfinariul conceput de José Luis ‎era cel mai modern din Spania.
‎Instalații superioare, ‎volum de apă sporit.
‎S-a avut în vedere ‎mai ales binele animalelor
‎și ușurința aplicării ‎tratamentelor veterinare.
‎Știa dinainte câte animale vor fi.
‎Voia să pună pe roate ‎un program de reproducere.
‎Când a vrut José Luis ‎să deschidă parcul din Insulele Canare,
‎Statele Unite a oprit exportul ‎tuturor mamiferelor marine.
‎Prima alternativă a fost Cuba.
‎Cuba se număra printre puținele țări ‎care făcea comerț cu delfini.
‎Intrase de câțiva ani ‎în așa-zisa „perioadă specială”.
‎URSS nu îi mai oferea sprijin economic.
‎Când aduceam delfini cu José Luis,
‎o dată sau de două ori ‎a venit și Fidel Castro.
‎Era, probabil, ‎cea mai bănoasă afacere a Cubei.
‎Veniturile în dolari erau foarte mici.
‎Cuba?
‎Ce dezastru!
‎Delfinariul era…
‎Dacă aici cele bune lăsau de dorit, ‎darămite în Cuba!
‎Era ceva criminal.
‎Șefa autorității sanitar veterinare ‎din Cuba este Celia Guevara.
‎Fiica lui Che Guevara.
‎Celia Guevara venea mereu cu noi, ‎să vadă că animalele nu pățesc nimic.
‎Ca să obținem delfinii, ‎trebuia să stăm la coadă.
‎Mai erau doritori, ‎alte firme interesate să îi cumpere.
‎Erai pus pe lista de așteptare.
‎A fost o trezire la realitate.
‎Animalele erau prinse de curând, ‎iar tu deveneai…
‎complice.
‎E murdărie. Sunt aici de câteva zile.
‎Hai, șefu'!
‎Care dintre ei?
‎La o parte!
‎Închide acolo!
‎Nu.
‎Închide!
‎- Păzește aripioara! ‎- Capul!
‎Păzește coada!
‎- Coada! ‎- Acolo!
‎- Ține-i capul! ‎- Bine.
‎Celia, acum!
‎- Cât e ceasul? ‎- 21:20.
‎Haideți să-l mutăm mai în față!
‎- Acum. ‎- Întoarceți-l!
‎Ridicați-i capul!
‎Nu, lasă-i coada în pace!
‎Stai! Celia, zi-mi când ești gata.
‎Scoate bățul!
‎- Care? ‎- Ăsta.
‎Ăsta nu e băț.
‎Ți se făcea frică în avion.
‎Țin minte zgomotul neîntrerupt.
‎Era supărător, ‎precis le-a deranjat și pe animale.
‎Au stat destul de cuminți, ‎date fiind circumstanțele.
‎Pentru ele, ‎experiența trăită trebuie să fi fost
‎ca pentru noi a fi răpiți ‎de o navă extraterestră.
‎Ceva de genul acesta.
‎CONGRESUL IMATA 1996
‎…durata transportului,
‎18 ore din bazin în bazin.
‎Lucrurile au decurs normal
‎în timpul transportului și după aceea.
‎Toți cei șase delfini au ajuns ‎în perfectă stare.
‎Aveam trei delfini aduși de la Alicante ‎și șase cumpărați din Cuba.
‎Coeziunea grupului era bună.
‎După câteva luni ne-am dat seama ‎că patru femele erau gestante.
‎Du-te și trage-ți-o, tembelule!
‎E cu toată șmecheria afară.
‎E excitat la culme, nu mai poate.
‎Ce mi-a făcut luna asta!
‎Nu ține cont că-i mascul sau femelă.
‎Și-o vâră în toate găurile.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Se nasc pui și în captivitate, ‎dar mortalitatea e foarte mare.
‎Faptul că au supraviețuit ‎toți cei patru pui
‎e o realizare mondială.
‎Nu se nășteau pui în toate delfinariile.
‎Era o izbândă pentru firmă, ‎pentru parc, pentru toți.
‎Firma se putea bucura ‎de nenumărate foloase.
‎Odată maturi și dresați, ‎delfinii se puteau muta în alt parc.
‎Nu era nevoie să prinzi alți delfini.
‎Nici să cumperi, fiindcă erau scumpi.
‎Hai, frumoaso!
‎Curaj!
‎Uite!
‎Hai!
‎A iești aproape de tot, nu?
‎Da. Haide!
‎Gata!
‎E femelă.
‎Uite-o! Hai!
‎- Asta e! ‎- Hai!
‎Haide!
‎Așa! Bravo!
‎Hai sus!
‎Bine!
‎Are față de femelă.
‎S-a lărgit familia.
‎Ajunge la 12 numărul delfinilor născuți
‎în programul de reproducere ‎a mamiferelor marine de la Aqualand
‎în ultimii 13 ani.
‎Astfel, delfinariul se alătură ‎elitei europene.
‎Puține delfinarii au ‎o rată de succes de 100%.
‎Delfinii se nasc, ‎dar la două-trei luni sau săptămâni
‎mor din cauza problemelor sociale ‎și de mediu.
‎Marți, Barbero a plecat ‎de acasă, din El Toro,
‎la o ședință la care nu a mai ajuns.
‎Căutarea lui a început după aceea.
‎Mă gândeam că poate trăiește.
‎L-am sunat de câteva ori.
‎I-am zis să lase ce face și să vină acasă, ‎că noi îl susținem.
‎Până a ieșit din aria de acoperire ‎și n-a mai avut semnal.
‎Ne era frică ‎din cauza rețelelor de socializare.
‎Tata fusese amenințat cu moartea,
‎cu tot cu ai lui.
‎Nu știam nimic de el de câteva zile.
‎Neliniștea creștea tot mai mult.
‎Da, m-am gândit
‎că poate era în mare.
‎Dacă nu se arăta…
‎Unicul loc care-i plăcea era marea.
‎José Luis s-a angajat la o firmă ‎care nu avea habar de delfini
‎și a creat ‎cel mai bun delfinariu din Spania.
‎M-am dus să-l văd. Era fenomenal.
‎M-am bucurat enorm.
‎Salturi mai înalte, animale mai rapide… ‎Era spectaculos.
‎Dresorul José Luis își ia la revedere.
‎Evident că a aflat Aspro.
‎Mâinile la spate!
‎Mâna la spate, nu să te dai tu! ‎Treci pe margine!
‎Când a aflat José Luis
‎că Aspro a reintrat în viața lui,
‎s-a speriat mult.
‎Țin minte că era speriat.
‎Aspro Ocio a acționat pe ascuns.
‎Proprietarul parcului ‎a făcut marea greșeală
‎să vândă 51% din acțiuni,
‎pierzând controlul asupra firmei.
‎Au cumpărat ieftin.
‎Parcă furaseră parcul.
‎Chestii de afaceri.
‎Într-o zi a venit acasă: ‎„Mari, ghici cui au vândut!”
‎Am ghicit imediat: „Aspro.”
‎Zic: „Ne facem bagajul și acasă cu noi!”
‎Stai pe loc!
‎Înapoi!
‎Dă-te înapoi!
‎Antrenamentele…
‎Morții mă-tii!
‎…erau încordate.
‎Stai mai departe de animale!
‎Depărtați-vă de ele!
‎Îmi bag picioarele! De necrezut!
‎Alo! Dă-i să mănânce animalului!
‎Nu ieși înaintea lui!
‎- Credeam că a ieșit. ‎- Futu-i!
‎Până nu ajunge aici, nu începi.
‎Nu-ți intră în căpățână?
‎Doamne ferește, ce tâmpit!
‎Ce show de căcat, futu-i!
‎Când a venit ASPO,
‎ne așteptam să fie concediat.
‎Dar nu i-au spus nimic.
‎Se ducea la serviciu, zilele treceau.
‎I-am zis că era ciudat.
‎Apoi i-au spus ‎că nu intenționau să-l dea afară.
‎Delfinariul era o mină de aur.
‎Concediindu-l pe José Luis, ‎omorau cloșca cu ouăle de aur.
‎Da, poți să aduci alt profesionist.
‎Dar pe cine?
‎Un delfin nedresat poate ‎să coste 200.000 de euro.
‎Dresat, te poate duce ‎la un milion de euro.
‎José Luis i-a adus firmei mulți bani.
‎Milioane.
‎Óscar.
‎- Am impresia că a vomitat. ‎- S-a speriat.
‎Păi dacă aruncă cu mingi, ‎cu prosoape, cu toate alea!
‎Acoperă! Frate!
‎Mișcă-l puțin.
‎- Înăuntru? ‎- Da, înăuntru și acum afară.
‎- Afară. ‎- Afară?
‎Nu deschide atât, Pe!
‎- Să nu mă muște de mână. ‎- Stai liniștit.
‎Aici, așa.
‎Când respiră, strică tot. Ridică un pic!
‎Înregistrează!
‎Mă cac în rahatul ăsta de cameră!
‎Aici e afurisita de minge. ‎Bine că am văzut-o!
‎Uite mingea, e aici jos.
‎Acum trebuie să turnăm multă apă.
‎Da.
‎Ai grijă.
‎Vrei să-l sufoc iar? Fiindcă…
‎Așa!
‎Îi bagi tubul?
‎Hai!
‎E invers. Trebuie îndoit în partea aia.
‎Animalul se răsucește.
‎Mamă, ce alunecă!
‎Da, alunecă rău.
‎Hai, așa! Trage și vezi.
‎Hai, măi! Hai!
‎Așa e bine. Încearcă iar, Tania!
‎Cred că ajunge. Ai grijă!
‎Ai apucat-o?
‎- Ura! ‎- Da!
‎Bine!
‎Repede, apă!
‎- Unde e? ‎- S-a dus să deschidă.
‎- Unde e mingea? ‎- Înăuntru.
‎- S-o filmez. ‎- Vezi cu apa!
‎Nu știu de ce durează atât.
‎Uite în ce hal e!
‎Vreau să văd dacă e întreagă, ‎să nu lipsească bucăți.
‎E ditamai gaura.
‎Eliberați delfinii!
‎IUBESC DELFINII LIBERI
‎DELFINARIU = PUȘCĂRIE
‎Vom cere interzicerea ‎captivității delfinilor în Europa.
‎Asta dorim.
‎Militanții pentru drepturile animalelor ‎făceau presiuni,
‎dar nu la nivelul actual.
‎Iar José Luis, care era foarte inteligent,
‎a inițiat un program de terapie.
‎Vorbim cu José Luis, ‎promotorul terapiei cu delfini în Spania.
‎De când funcționați ‎și pentru ce copii este potrivită terapia?
‎Funcționăm din anul 1993.
‎Încercăm să ajutăm copiii cu probleme ‎prin interacțiunea și jocul cu delfinii.
‎Complet altruist…
‎Nu îi era frică să se lege la cap.
‎Eu, când ne-am apucat ‎de terapia cu delfini,
‎mă gândeam că habar nu avem ce facem.
‎Vrem să motivăm copilul,
‎ca astfel să deprindă concepte
‎pe care la un centru ‎le-ar deprinde în câteva luni.
‎Aici, grație stimulilor unui mediu nou, ‎le deprinde spontan.
‎Mergem la foci sau la delfini?
‎Era șocant să-l vezi pe José Luis, ‎atât de exigent cu delfinii și dresorii,
‎cu un copil în apă.
‎Cum se descurca,
‎cu câtă blândețe și răbdare se purta.
‎De această terapiei cu delfini ‎au beneficiat deja
‎peste 2.500 de subiecți ‎cu varii diagnostice.
‎Ținerea în captivitate a acestor animale ‎merită mai mult respect.
‎Se fac lucruri mult mai importante ‎decât niște simple exerciții de circ.
‎Terapia o făceam în timpul liber.
‎El își rupea mai mult din timp ‎în scopul ăsta.
‎Le-a spus clar angajatorilor din start: ‎„Fac asta fiindcă vreau.
‎Nu cumva să le luați oamenilor bani.”
‎E periculos să dai speranțe false ‎cu aceste proiecte.
‎Nu e un panaceu, ‎nu trebuie făcută confuzie.
‎Părinții acestor copii se omoară cu firea ‎să găsească soluții.
‎Trebuie să fim realiști.
‎Delfinul e un conductor, vine în sprijinul ‎tratamentului regulat al copilului.
‎E un mediu, nu un remediu.
‎Cred că José Luis a văzut terapia
‎ca o formă de a se proteja de criticile ‎asociațiilor pentru drepturile animalelor.
‎Apoi și-a dat seama ‎că făcea ceva excepțional,
‎ceva pozitiv pentru multe familii.
‎Rezultatele obținute în Tenerife ‎erau extraordinare.
‎Era cel mai bun delfinariu al firmei.
‎În Mallorca situația era alta.
‎Nu cumpărați bilete!
‎Animalele vă au doar pe voi.
‎Singura lor șansă e ca lumea ‎să nu mai vină la spectacol,
‎să dispară practica
‎și să nu mai fie răpite din mare,
‎să nu mai fie vânate în mare din cauză că…
‎Aspro nu era mulțumită
‎cu rezultatele delfinariului din Mallorca.
‎Nici de nivelul spectacolului, ‎nici de încasările paralele.
‎Când am ajuns eu la Marineland Mallorca, ‎voiam să fie totul mai educativ.
‎Un show mai liniștit, ‎unde animalul nu interacționa cu obiecte.
‎Țineam la binele animalului.
‎Limitam numărul de persoane ‎care se scăldau cu delfinii.
‎Mai puține fotografii.
‎Ne certam mereu cu conducerea, ‎fiindcă e o activitate foarte rentabilă.
‎Întinzi mâna și te atinge delfinul.
‎Imediat bani, cash.
‎Delfinul se plictisește oribil.
‎Logic, dacă firma avea alte delfinarii
‎unde acea activitate ‎e o sursă importantă de venituri,
‎voia la fel de la Mallorca.
‎Așa că l-au sunat pe José Luis.
‎Îl obligau să vină.
‎Altfel îl concediau.
‎Locuia în Tenerife de 20 de ani.
‎Avea viața lui acolo.
‎Casă, familie.
‎Stai s-o filmez!
‎Faptul că Aspro i-a cerut ‎și într-un fel l-a obligat
‎să se mute în Mallorca…
‎Iubesc delfinii.
‎e…
‎o ticăloșie.
‎Am în mână un raport scris de José Luis…
‎în atenția Aspro ‎când a fost chemat la Mallorca.
‎Ca să înțelegeți puțin ce s-a întâmplat.
‎Și cum era José Luis.
‎„Analizând aspectele generale ‎ale celor două delfinarii,
‎vor apărea probleme grave în Tenerife
‎dacă încercăm să atingem ‎o calitate a showului în Mallorca
‎în dezacord cu situația actuală ‎de la Marineland.”
‎Un show ca cel de acum 25 de ani ‎din Mallorca
‎probabil va spori interesul ‎unui anume tip de client.
‎Dar trebuie să ne gândim ‎la urmările și problemele aferente.
‎Eu pot crea un spectacol de circ ‎ca acum 25 de ani,
‎cu condiția să se schimbe ‎unele lucruri și condiții de lucru.
‎„Dar întrebarea e: ‎de asta are nevoie Marineland?
‎Eu cred că nu.”
‎El nu voia să vină.
‎Chiar dacă îl concediau, nu venea.
‎Aici am făcut-o eu de oaie.
‎I-am zis:
‎„Avem prieteni acolo. ‎Încă puțin și ieși la pensie.
‎Să nu mai facem probleme. ‎Ai trecut deja prin multe.”
‎Iar el a acceptat.
‎Când ne-au zis că venea José Luis Barbero, ‎am intrat toți puțin
‎în alertă.
‎I se dusese vestea.
‎Știam că este extrem de exigent.
‎Îl chemaseră să facă ordine.
‎Antrenamentele erau dure. ‎Atmosfera era foarte încordată.
‎Se țipa.
‎Închide odată, lua-te-ar naiba!
‎Repetam de o grămadă de ori.
‎- De ce? ‎- Repetă?
‎A reintrodus cercurile, ‎fluierul de arbitru, obiectele.
‎Pentru noi a fost:
‎„Stai puțin! Dăm înapoi.
‎Ne întoarcem la vechea școală.”
‎Spectacolul de la Marineland ‎era ceva deosebit.
‎Era un spectacol multipremiat,
‎nu doar în Spania, ci și în Statele Unite.
‎Asta ne dorim iar.
‎Rezultatele lui José Luis se vedeau deja
‎la redeschiderea parcului pentru sezon
‎patru luni mai târziu.
‎Atunci ne-am adresat conducerii,
‎zicând că nu ne simțeam în largul nostru,
‎că noile practici nu erau ‎pe gustul nostru.
‎Multora dintre tinerii angajați ‎nu le plăcea José Luis.
‎José Luis nu umbla cu mănuși.
‎De asta…
‎unii l-au acceptat, alții, nu.
‎Era acolo o fată ‎care visa să fie dresoare de delfini.
‎Dar ieșea de la antrenamente fără aer, ‎în pragul leșinului.
‎José Luis i-a zis:
‎„Fă sport! Du-te la sală!”
‎Dar ea nu era o persoană prea sportivă.
‎Nu-i plăcea, nu știu. ‎N-a vrut să se antreneze.
‎În atenția conducerii Marineland Mallorca.
‎Vreau să consemnez în scris următoarele.
‎Morții mă-sii!
‎Nu am mai văzut să fie tratați ‎așa umilitor și necivilizat
‎membrii echipei și delfinii ‎cum îi tratează José Luis Barbero.
‎Vezi cum nu ne înțelegem, la naiba?
‎M-a umilit țipând la mine:
‎„Du-te dracu' la sală!” „Mămăligo!” ‎„Proasto!”, „Inutilo!”
‎Treci pe margine!
‎Mâna la spate!
‎Le-a dat palme și picioare delfinilor.
‎Fir-ai tu!
‎A zis: „Să cadă! Să vedeți ‎cum nu se mai aruncă după aia!”
‎ÎN ATENȚIA CONDUCERII
‎Angajata a așternut faptele pe hârtie.
‎Scrisoarea a fost primită cu confirmare. ‎Directorul a semnat pentru ea.
‎Deci directorul știa.
‎În loc să încerce ‎să schimbe acele practici,
‎a concediat-o pe ea.
‎…un spectacol cu delfini ‎oferit vizitatorilor.
‎Îl avem alături de noi pe director.
‎Bună, Rafa!
‎Ai schimbat multe. ‎S-a schimbat și showul cu delfini.
‎E spectaculos.
‎Da, așa este.
‎José Luis Barbero e directorul tehnic ‎al delfinariului și a îmbunătățit tot.
‎Nu doar spectacolul, ‎ci și mediul de viață al animalelor,
‎ceea ce va provoca un salt calitativ ‎aici, pe insulă, și în delfinariu.
‎Eram în vestiar.
‎Fata care se plânsese conducerii ‎fusese concediată în ziua aia.
‎A zis că lucrurile nu vor rămâne așa
‎și că avea să-i vină de hac ‎lui José Luis Barbero.
‎Cred că nu știe nimeni ce s-a întâmplat.
‎Persoana pe care am cunoscut-o
‎și care ne-a avizat de relele tratamente ‎de la Marineland era o angajată.
‎- El e? ‎- Da.
‎Scârbos om!
‎Ia să vedem…
‎Fă ceva.
‎L-o fi durut.
‎Îmi vine să râd.
‎E gras, dar nu-și dă seama.
‎4 FEBRUARIE 2015
‎Alo!
‎Un dresor ar fi agresat delfinii.
‎…se văd tehnici de dresaj agresive…
‎Se putea să fi fost trucaj.
‎Nu am găsit nicio dovadă concretă.
‎Omul ăsta dresează delfini de 35 de ani.
‎SOS Delfines a postat materialul video, ‎în care dresorul José Luis Baerbero ar…
‎Obiectivul nostru nu a fost reflectat ‎în materialul publicat de SOS Delfines.
‎Problema captivității s-a personalizat ‎în José Luis Barbero.
‎S-a centrat exclusiv asupra lui.
‎M-a șocat lovirea unui delfin în coaste ‎din săritură.
‎Dar nu era el, ci o femeie.
‎Când ne referim la industrie, ‎vorbim de un colectiv de profesioniști.
‎Nu luăm în vizor o anume persoană, ‎nici la nivel personal, nici la alt nivel.
‎Dacă le pasă de animalele lor,
‎să se mai gândească ‎dacă angajează așa un om.
‎Așa era José Luis Barbero?
‎Era o parte a lui.
‎El dădea tot din el și mai mult.
‎Voia să dăm și noi tot ce aveam, ‎inclusiv animalele.
‎Poți să-i ceri așa ceva unui animal ‎care nu a ales să fie acolo?
‎Sau ar trebui să gândim altfel?
‎Era bine dacă videoclipul ‎punea capăt captivității.
‎Dar a fost făcut ca să-l distrugă pe el.
‎Alo!
‎Precis a fost o strategie de răzbunare
‎a unor foști angajați de la Marineland.
‎SOS și FAADA au comis o mare greșeală.
‎Au fost folosite pentru o vendetă.
‎Ne-am mirat că José Luis Barbero ‎apărea singur în mass-media.
‎Nu am avut impresia ‎că Marineland îl susținea.
‎Mai degrabă mi s-a părut ‎că voiau să se disocieze de el.
‎Evident, Aspro…
‎voia să se țină deoparte.
‎Dar n-a putut.
‎ȘOCAȚI ȘI JENAȚI
‎Aspro s-a purtat urât cu el.
‎Cine tace aprobă.
‎Tăcând, zici: „Da. Probabil a agresat ‎și a torturat animalele.”
‎Asta e o tâmpenie, ‎fiindcă e angajatul tău.
‎Nu poți să te speli pe mâni ‎ca Pilat din Pont.
‎Ca să spunem adevărul, ‎Aspro a publicat câteva comunitate.
‎José Luis nu mai era angajat la firmă.
‎E o găselniță de ultimul rang.
‎Nu mă faceți să râd!
‎ASOCIAȚIA INTERNAȚIONALĂ ‎A DRESORILOR DE ANIMALE MARINE
‎IMATA voia să-l dea afară din asociație.
‎A ținut conferințe, ‎a arătat cum se rezolvă problemele,
‎a pregătit dresori, a predat metode.
‎Să fie răsplătit așa i-a picat greu.
‎În acele clipe, ‎probabil s-a simțit îngrozitor de singur.
‎Cine știe ce îi trecea prin cap.
‎În anii '80-'90,
‎să spui că ești dresor de delfini ‎era fascinant pentru toată lumea.
‎SALVAȚI MĂRILE
‎Astăzi asta se vede cu ochi răi.
‎Eu cred sincer că José Luis simțea
‎că acea lume pe care el o domina
‎îi scăpa ca nisipul printre degete.
‎Orice om are dreptul la un proces just.
‎Îți asumi o mare răspundere
‎când dai publicității ceva ‎de asemenea natură,
‎care poate înjosi o persoană ‎după 35-37 de ani de muncă.
‎BARCELONA, 28 FEBRUARIE 2015
‎SOS DELFINES SE ÎNTÂLNEȘTE ‎CU ANCHETATORII DE LA GEORGIA AQUARIUM
‎După o ședință lungă,
‎ne-au zis că videoclipul era trucat,
‎că sunetul nu se potrivea cu imaginea.
‎Dar noi rămâneam liniștite,
‎știind că aveam tot ce trebuia.
‎ÎNREGISTRAREA ÎNTREVEDERII
‎Am stat de vorbă cu opt sau zece oameni ‎care au lucrat cu José Luis.
‎Toți au spus că da, e exigent cu dresorii.
‎Da.
‎Ridică vocea la dresori,
‎dar nu se poartă urât cu animalele.
‎După cum am înțeles, ‎mare parte din sunet, din cuvinte
‎sunt luate dintr-o ședință a dresorilor ‎înregistrată de unul dintre ei.
‎Cred că trebuie să vă arăt imaginile
‎care corespund
‎cu vocea.
‎Prinde dracu' mingea!
‎Alo! Puturoaso!
‎Ăsta e sunetul auzit pe celălalt clip. ‎Vi s-a zis că e înregistrat la o ședință.
‎Nu mai fluiera și atinge mingea aia!
‎Putoare ce ești!
‎Ești proastă sau ce ai?
‎Alo! Ești proastă?
‎- Asta e tot ce aveți? ‎- Nu.
‎- Avem ore și ore. ‎- Ore și ore.
‎15 ZILE
‎30 ZILE
‎Le-am spus că aveam multe ore de film,
‎care dovedeau vă faptele erau reale,
‎că nu se întâmplaseră doar o dată, ‎ci pe o perioadă lungă.
‎Când le-am arătat imaginile, ‎au rămas stupefiați.
‎Georgia Aquarium a trimis ‎o echipă de anchetatori în Spania?
‎Nu.
‎Am făcut expertiza judiciară a filmului.
‎S-a conchis că filmul era trucat. ‎Aveam de gând să îl angajăm.
‎Habar nu aveam că cineva din Atlanta ‎s-a dus în Spania
‎să ancheteze materialul acolo.
‎Câtuși de puțin.
‎Conducerea acvariului a confirmat ‎că a dat materialul video la analizat.
‎Totodată a angajat un fost anchetator FBI,
‎care s-a deplasat în Spania ‎pentru cercetări.
‎Nu ne putem risca reputația.
‎Materialul spune că noi am…
‎Spune că am angajat un agent FBI ‎să meargă să ancheteze videoclipul?
‎Nu îmi aduc aminte.
‎Se poate. A fost de mult.
‎Dar, dacă am angajat, ‎omul n-a ajuns acolo, din câte știu.
‎N-am primit nicio factură de la FBI.
‎Deci nu…
‎Eu…
‎Sunt nedumerit.
‎ÎNREGISTRAREA ÎNTREVEDERII
‎Înregistrarea pe care tocmai am văzut-o ‎nu a fost trucată în niciun fel.
‎Vreau să i-o arăt clientului.
‎Aș vrea s-o am luni.
‎Ne gândeam să o dăm publicității,
‎ca să combatem acuzațiile
‎cum că am falsificat ‎sau denaturat materialul.
‎Îl dați timp clientului meu să decidă ‎înainte să o faceți publică?
‎Nu au nevoie de presiunea opiniei publice ‎cât iau o hotărâre.
‎Cât ar dura?
‎Nu cred că mult.
‎Am vrea săptămâna asta.
‎Desigur. Da, absolut.
‎Bine, de acord.
‎În regulă, așa rămâne.
‎Ei s-au angajat să ducă materialul ‎la Georgia Aquarium.
‎Ne-au rugat să amânăm publicarea ‎celui de-al doilea film,
‎voind să adopte o poziție publică ‎în privința angajării lui Barbero.
‎LA TREI ZILE DUPĂ ÎNTREVEDERE, ‎JOSÉ LUIS BARBERO A DISPĂRUT
‎Sunt Wendy Corona.
‎Noutăți în cazul dresorului de delfini ‎angajat de Georgia Aquarium,
‎acuzat de agresarea animalelor.
‎Avem confirmarea
‎că Luis Barbero a fost găsit mort ‎în mașină‎,
‎în parcarea unui aeroport, azi-noapte.
‎Poliția spaniolă anchetează dosarul, ‎însă consideră că a fost sinucidere.
‎L-au găsit pe tata ‎la aeroportul din Palma de Mallorca.
‎Se sinucisese.
‎Nu știu de câte zile ‎zăcea mort la aeroport.
‎Nu ni s-a spus nici motivul, ‎nici cum s-a sinucis.
‎Atât.
‎Eu pe tata l-am știut mereu puternic.
‎Nu m-am băgat niciodată în treburile lui.
‎Acum îmi pare rău.
‎Regret că nu l-am sunat să-i spun…
‎Fiindcă mereu am crezut ‎că tata avea cel mai tare psihic.
‎Dovedea mereu asta.
‎UN TICĂLOS MAI PUȚIN
‎DĂ-L DRACU' DE RETARDAT
‎UN LUCRU E SIGUR: ‎DUMNEZEU E LENT, DAR NU GREȘEȘTE
‎SPER CĂ AI MURIT ÎN CHINURI
‎EU MĂ BUCUR. ‎ȘI FAMILIA LUI DE CĂCAT LA FEL.
‎Când a murit José Luis,
‎am rămas singură.
‎Nu știu, parcă…
‎Parcă rămâi fără sprijin.
‎Atunci…
‎M-am dus la fund.
‎Prietenii au încercat să mă ajute.
‎Au și reușit.
‎Dar aproape doi ani ‎abia am ieșit din casă.
‎Nu aveam chef și nu voiam.
‎Îmi era…
‎Îmi era rușine.
‎Mă gândeam
‎că se va lua lumea de mine.
‎Dar n-a fost așa, dimpotrivă.
‎După un an și jumătate, ‎am renunțat la animale.
‎Nu mai simțeam același lucru.
‎Vedeam că nu mai dau randament la muncă.
‎Îmi fugea mereu mintea ‎la ce se întâmplase.
‎Nu mai simțeam același lucru ‎pentru animale.
‎După ce a murit José Luis Barbero, ‎nu ne-a mai contactat nicio asociație,
‎nici SOS Delfines, nici FAADA, nimeni.
‎S-au dezis complet.
‎Eram în stare de șoc, dar…
‎Nu pot simți ceva pentru un necunoscut.
‎Nici nu pot să mă simt prost.
‎N-am făcut nimic rău, ‎ca să am de ce să mă simt prost.
‎Prost m-aș simți ‎dacă m-aș simți vinovată de ceva.
‎Iar eu doar am înregistrat ‎cum erau brutalizați niște delfini.
‎Asta e tot.
‎Delfinii aceia sunt tot la Marineland.
‎După ce ne-a părăsit José Luis Barbero
‎și am preluat eu șefia delfinariului,
‎problemele au început
‎când au început să mă supere
‎deciziile care se luau la Madrid,
‎care nu erau în folosul animalelor, ‎ținând cont doar…
‎de profitul economic.
‎La începutul lui 2017,
‎Aspro Ocio mi-a retras încrederea
‎și…
‎Știi ceva?
‎Am simțit o mare ușurare.
‎Nu cred că voi mai lucra ‎cu delfini în captivitate.
‎Aș vrea să lucrez iar cu delfinii, ‎dar altfel.
‎Poate peste…
‎30 de ani, ‎toți delfinii din Spania, din Europa,
‎vor fi eliberați și mutați în sanctuare
‎sau cum vrei să le spui.
‎Mi-ar plăcea să mă implic ‎într-o asemenea muncă.
‎Poate e o utopie, ‎dar mereu am visat la asta.
‎- Ce? ‎- Îți stă bine. Arăți mișto.
‎Mergem mâine la plajă.
‎Parcă am o perdea pe ochi.
‎Ia clipește!
‎Fă cu ochiul!
‎José Luis era mereu pus pe glume.
‎Când vorbeam între prieteni despre moarte,
‎făcea: „Vezi c-o să cobor la tine. ‎Ai grijă ce faci!”
‎Salută publicul, Mari!
‎- Era să cad. ‎- Ia cazi!
‎Ce corp ai!
‎Ce frumoși sunt norii!
‎Acum îi zic des: ‎„Hai, coboară, că vreau să te văd!
‎Dar nu coboară.
‎DUPĂ PUBLICAREA VIDEOCLIPULUI,
‎MARINELAND A MONTAT PANOURI ‎PENTRU A REDUCE VIZIBILITATEA.
‎EXISTĂ CAM 330 DE DELFINARII ÎN LUME. ‎SPANIA ARE CELE MAI MULTE DIN EUROPA.
‎REPREZENTANȚII ASPRO AU REFUZAT ‎SĂ PARTICIPE LA ACEST DOCUMENTAR.
‎FOSTA ANGAJATĂ DE LA MARINELAND ‎A REFUZAT SĂ PARTICIPE LA DOCUMENTAR.
‎Subtitrarea: Steliana Palade