Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
För att bli en skicklig delfintränare måste man ha en viss besatthet.
Vara tävlingsinriktad.
Man måste ha ett större ego än vanliga människor.
José Luis har alltid gillat att vinna och att utmärka sig.
Vara bäst på allt.
Men pass på.
Det finns gott om avundsjuka i branschen.
Man vet aldrig vem som hugger en i ryggen.
Det vore inte rätt att dra slutsatser om
vem José Luis Barbero var efter att ha sett en video.
Den ödesdigra videon på 99 sekunder.
De värsta sekunderna i en tränares liv.
DEN SISTA DELFINKUNGEN
Delfinen.
JOSÉ LUIS BARBEROS RÖST
Ett djur som högaktades av våra förfäder.
Nu för tiden
faller de offer för människans hänsynslöshet och ärelystnad.
Trots det
fortsätter delfinerna att visa tillit och närhet till människan.
Jag har lärt mig mycket av delfiner.
De vet mycket mer om oss än vi om dem.
Mitt arbete? Jag arbetar med delfiner.
José Luis hade en speciell relation till djuren.
Det var han som motiverade dem.
De väntade på honom när han kom.
Då undrade man… "Varför gör de inte så med mig?"
BARBEROS ASSISTERANDE TRÄNARE
José Luis har lärt mig nästan allt jag kan.
José Luis var bäst i världen, och jag var hans assistent.
Det är det vackraste arbetet i världen.
Djur kan vara bättre att jobba med än människor.
Det är det här ett bra exempel på.
De är inte onda.
De har inga onda avsikter.
Varje träning är som ett terapitillfälle mellan delfinen och tränaren.
Det påminner mycket om relationen mellan lärare och elev.
Man lär känna dem och lockar fram deras bästa sidor.
Det här är precis likadant.
För José Luis handlar det om att ha ett tydligt språk
som är konsekvent och utan avsteg.
Ett gemensamt språk.
Djuren visste precis vad José Luis ville att de skulle göra.
Iväg!
Där satt den.
Kom igen, flintis.
José Luis har jobbat med delfiner i ungefär 30 år.
Ja, jag började på Mallorca, på delfinariet Marineland.
Det var där allt började.
VIDEOR
Sen öppnade jag ett delfinarium i Madrid.
Jag öppnade ett delfinarium på Costa Brava, i Barcelona...
Flera stycken.
José Luis från Spanien.
Hejsan!
Min flicka är så fin!
Sluta larva dig.
Nu hjälper jag till med att öppna ett delfinarium i Atlanta i USA.
I morgon öppnar världens största akvarium i Atlanta.
Georgia Aquarium kommer att inhysa över 100 000 vattenlevande djur.
Home Depots grundare Bernie Marcus har skänkt 250 000 dollar.
Det här är nu världens största akvarium.
Det ser fantastiskt ut, Matt.
Inte bara det, Katie, det är helt enastående.
I januari 2015
ville vi göra delfinshowen bättre.
Mr Barbero var den som var bäst lämpad av alla i hela världen just då.
Georgia Aquarium kommer med ett erbjudande som José Luis inte kan motstå.
Han sa att han skulle börja på Georgia Aquarium,
att han blivit erbjuden jobbet som vice-vd.
Det var helt otroligt.
Vi var stolta över att kunna säga: "Se hur bra José Luis har lyckats."
José Luis var redan en bra bit över 50, han närmade sig 60.
Det var kulmen på hans karriär.
José Luis själv var euforisk.
Men pass på.
Eftersom…
…man vet aldrig vad som kan hända.
Det här är 17-nyheterna på Channel 2.
Nyheter att lita på.
De skriker åt, sparkar och slår delfiner.
Den spansk djurrättsgruppen SOS Delfines har lagt ut en video
där man påstår att José Luis Barbero är en av de aggressiva tränarna.
En video som ska visa hur delfiner blir misshandlade…
Han sparkade delfinerna...
Marineland på Mallorca…
Det handlar om tränaren…
Jag vet inte mycket om hur man tränar delfiner,
men man bör väl inte sparka delfinerna.
Vi har sökt upp dem som filmat i Spanien.
Om de bryr sig om sina djur
kanske de tänker sig för innan de anlitar en sån person.
Carla, tagning tre.
Det var vårt ansvar att lägga ut bilder på det som försiggick.
Allmänheten visste ju inget om det här, eller hur?
Om det som hände bakom kulisserna på föreställningarna.
Bakom musiken, skratten och delfinernas leenden.
Det faktum att delfinerna tränades på ett så aggressivt och våldsamt sätt
chockade mig och gjorde mig väldigt ledsen.
José Luis Barbero bar ansvaret.
Det här hände under hans överinseende.
En aggressiv träningsteknik…
Det hade stor påverkan i USA.
Då insåg man att det kunde få enorma konsekvenser.
När filmerna lades ut var José Luis i Georgia.
JOSÉ LUIS FRU
Han ringde och sa: "De har förstört mitt liv."
MÖRDARTRÄNARE
HOPPAS ATT DU RÅKAR ILLA UT
HAN ÄR EN MISSLYCKAD ABORT!
Jag hade aldrig sett folk bli så arga som de blev på José Luis.
Utan att känna honom.
DU FÖRTJÄNAR ETT SKOTT I HUVUDET
Det blev ett drev mot José Luis Barbero.
Alla hade nåt att säga.
De kritiserade honom hej vilt.
Det är en massaker.
Det de gjort mot mig är oförlåtligt.
Under min 35 år långa karriär har jag inte skadat ett enda djur.
Varken på Marineland eller på nåt annat delfinarium i världen plågas djuren,
som delfinariemotståndarna försöker att få det att verka som.
Folk var rasande. Han fick mycket hat och ilska riktad mot sig, särskilt på Twitter.
Det måste ha varit så mycket skam, förödmjukelse, frustration…
Det är svårsmälta känslor.
USA:S STÖRSTA AKVARIUM ANSTÄLLDE MISSTÄNKT DELFINPLÅGARE
Det märktes att han var ledsen.
Jag sa till honom…
"Packa dina saker och kom till Spanien."
Sitt kvar på era platser…
När José Luis kom hem
tittade han på filmerna bildruta för bildruta.
Vad lat du är!
Då såg han att det inte alls stämde.
Bolljäveln!
Hördu, latmask!
Det är några sekunder långa hemska klipp som spelas upp efter varann
och tillsammans bildar en våldsam film.
Det var inte sån José Luis Barbero var.
Jag sa att vi behövde kontakta en advokat och höra vad de sa.
Då anlitade vi Mateo.
Som med alla mina andra klienter så började jag med att utreda det hela
för att ta reda på om han talar sanning.
Om han gör det kan jag gå vidare och försvara honom.
Vi kom fram till att de hade mixtrat med klippen.
Experter har slagit fast att videon har redigerats.
Enligt dem är det ett hafsjobb.
Jag är inte ens helt säker på att det är jag som syns där.
Han kändes stark.
Är man oskyldig kan man fortsätta jobba.
Och det gjorde han.
SANT ELLER FALSKT? DELFIN PLÅGAS PÅ FILM
Vi har våra misstankar. Redigeringen känns skum.
Jessica finns med oss vid akvariet,
och har fått höra att vd:n tror att filmen är förfalskad.
Han har överlämnat den till experter som ska avgöra videons äkthet.
Kan de bevisa att bilderna är sanna kommer den vice vd:n att få sparken.
Vi vill att José Barbero behandlas och bedöms på ett korrekt sätt,
och vi står bakom honom tills videon har bevisats vara sann eller falsk.
Vi gick inte igenom hans bakgrund för att få en uppfattning om det var sant.
Men ingen klarar 35 år i branschen
om man behandlar djuren på det sättet.
Akvariets ansvariga bekräftar att konsulter ska analysera videon
och avgöra dess äkthet.
De har även anlitat en före detta FBI-utredare
som har rest till Spanien som en del i utredningen.
Georgia Aquarium påbörjade en utredning
och skickade flera utredare hit till Mallorca.
De skulle prata med alla i teamet, en och en.
De här samtalen var nästan som polisförhör.
De bad oss berätta hur vi tolkade det som syntes i videon.
Jag var inte helt ärlig i den situationen.
José Luis var ju min vän och…
Jag tonade ner allvaret i de här klippen.
Vi fick ett samtal från några som anlitats av Georgia Aquarium.
De sa att de hade varit på Mallorca och genomfört en grundlig undersökning
eftersom de kanske skulle anlita José Luis Barbero
och ville veta om det här var sant.
I början kunde jag uppleva tonen som en aning skrämmande och hotfull.
VIDEOGRANSKNING - SLUTRAPPORT
Enligt deras expertrapport så var det saker som inte stämde,
det var inte äkta, filmen var manipulerad…
UTREDARMÖTE
Det första klippet filmas på 200 meters avstånd,
från en lägenhet utanför parken.
Man måste korsa parken, förbi två vattenfall,
ta sig förbi pingvinerna och ner till arenan.
Så långt tar sig inte ljudet.
Vi besökte huset, och man hör inte ett ord på det avståndet.
Videon är manipulerad.
Den som har skapat den har mixtrat med den.
Vi har gjort videon själva.
Med hjälp av… Vad heter det? En praktikant.
Ljudet stämmer inte överens, det håller jag med om. Det är inklippt.
Om det är att manipulera, så visst.
Jag måste fråga, manipulerade ni videon?
Videon har inte manipulerats överhuvudtaget, den har bara redigerats.
I november 2014 fick vi ett paket med flera timmar filmat material
där man hävdade att man sett våld och aggressivitet
mot djuren på Marineland på Mallorca.
Då redigerade vi ner det här materialet till en kort video.
Vi garanterade dem
att deras identitet aldrig skulle röjas.
PERSONERNA SOM SPELADE IN FILMERNA
HAR VARIT ANONYMA I SJU ÅRS TID
Om de som filmade det här inte träder fram och kan prata om materialet
så anser jag att det tyder på att det manipulerats.
Annars skulle de säga:
"Ni kan prata med mig, jag har filmat. Det ni ser är sant."
DE HAR NU BESLUTAT SIG FÖR ATT TRÄDA FRAM FÖR FÖRSTA GÅNGEN
K - AKTIVIST
V - AKTIVIST
Det här tar sin början
en kväll då jag träffade en supertrevlig person.
Vi pratade om aktivism, för det gör jag alltid.
Då kom djurplågeriet på Marineland upp.
MARINELAND - 50 ÅR KUNSKAP OCH KÄRLEK
Sen pratade jag med vänner
och vi funderade på hur vi skulle kunna ta reda på om djuren blev illa behandlade.
Vi kom fram till att vi behövde skaffa en kamera filma.
Det bad jag om hjälp med.
Jag var minderårig när jag blev djurrättsaktivist.
Det var redan allmänt känt att det gick till så här på Marineland.
Vi fick veta att vi kunde få tillträde till ett intilliggande hus.
Därifrån hade man bra utsikt och kunde filma.
Vi visste inte om det skulle fungera.
Vi hade aldrig jobbat med övervakningskameror.
Jag lånade pengar för att köpa den billigaste utrustningen.
Och så fick vi låna en filmkamera.
Allt är nog inspelat.
Det står att den spelar in.
I butiken sa de att det var en konstig modell.
Vi måste kontrollera att den verkligen spelar in varje dag.
Vi ville skydda utrustningen från regn.
Så vi täckte den med kartong.
Sen var det bara att vänta.
När vi hade fått ihop allt material,
kontaktade vi olika organisationer som kunde hjälpa till att berätta.
SOS Delfines tog hand om materialet
och gjorde en första klippning, det är inte alls proffsigt gjort.
Inget av det här är naturligt, det ingår i en mångmiljardindustri.
Därför planerar djurrättsorganisationen i Georgia demonstrationer.
Det handlar om att fortsätta sätta press på dem
och berätta för allmänheten vad som försiggår.
OFATTBART ATT GEORGIA AQUARIUM FÖRSVARAR HONOM
VIDRIGT! JAG SKA ALDRIG GÅ DIT!
HÄNSYNSLÖST DJURPLÅGERI BARBERO MÅSTE BORT
NI HAR ANSTÄLLT EN DJURPLÅGARE!
GE HONOM SPARKEN!
GÖR ER AV MED SVINET!
VAR JAG DÄR SKULLE HAN DÖ
När han kom tillbaka från USA, från Georgia,
var José Luis här hemma, vi gick ut och gick…
Han besökte Marieland för att se hur det gick där,
och om de behövde nån hjälp.
Han sa till mig:
"I morgon måste jag gå upp lite tidigare
eftersom jag ska åka och hämta veterinären.
Gör ingen frukost till mig."
Channel 2-nyheterna har fått vetskap om
att en omtvistad nyanställd chef på Georgia Aquarium saknas.
Efter Barberos försvinnande skrev vd:n Mike Leven till oss:
"Vi är oroliga.
Vi hoppas att han snart dyker upp och mår bra. Vi tänker på honom och familjen."
POLIS
De satte igång att söka efter José Luis.
De skickade hit helikoptrar och gav inte upp.
De gav inte upp.
Det var lite obehagligt.
När videon blev viral
kändes det som en masspsykos.
Plötsligt var vi hemskast i hela världen.
Jag blev hotad i WhatsApp-meddelanden.
De sa att de visste vad jag gjorde.
Jag förändrade mina vanor, bytte jobb…
F.D. TRÄNARE, MARINELAND
Jag lämnade allt bakom mig.
José Luis hade varit min vän, min chef, min kollega…
Det här kom som en chock.
När man pratar om José Luis och det som hände,
så handlar det om många saker.
Det handlar om djur i fångenskap.
Det handlar om sociala mediers makt.
Det handlar om hur det gamla gardet gjorde, och det var värre.
Det handlar om elitträning,
och jag använder det ordet eftersom José Luis var perfektionist.
Man kan inte enbart döma utifrån…
…utifrån…
…en och en halv minut.
Paradoxen i det här är
att José Luis kämpade för att delfinerna skulle ha det bra.
Så att han sen…
…blev utmålad som djurplågare…
Det är ofattbart för mig.
Jag blev förälskad i Mallorca
från första stund.
Havet, människorna…
Det var frihet.
DISKOTEK
En kväll var vi på diskoteket
och då dök José Luis upp.
Det var så det började.
Han var snäll och väldigt…tuff.
I Marineland på Blaneskusten avlöser föreställningarna varann.
Besökarna hinner knappt ta in alla överraskningar.
Marineland öppnades 1970.
Det var nyskapande.
Spaniens första delfinarium.
Det var världens mest lönsamma park, per kvadratmeter sett.
Många kändisar besökte parken.
Som kungafamiljen, Dalai Lama, prinsessan Diana…
När jag kom till Marineland började jag i disken.
De undrade om jag visste nån
som kunde tänka sig att servera i restaurangen.
Så jag frågade José Luis.
Det var så det började.
José Luis var mycket intelligent, artig och effektiv.
Han lärde sig av de andra.
I stället för att rusa hem när han slutade
stod han vid grinden och tittade på delfinerna.
Så en dag frågade jag honom om han tyckte om delfiner.
Hans svar förvånade mig: "Ja, jag vill bli delfintränare."
Då sa jag…
"För att komma dit måste du jobba dig upp."
Jag sa: "Du tjänar mer som servitör i fyra timmar
än på att diska hinkar."
"Har du inte mat på bordet?" "Jo då", sa jag.
På den tiden var alla tränare utlänningar
eftersom de hade delfinarier i sina hemländer.
Men inte här.
De ville inte ha spanjorer.
GÅ INTE NÄRA BASSÄNGKANTEN
Under föreställningarna höll man sig mest på kanten.
De gjorde sällan trick i vattnet.
Det var då José Luis hoppade i.
José Luis diskade hinkar, skar upp fisk, han stank fisk…
Han sa att han bara sköljde ur hinkar, men att han höll koll på allt.
Sen fick han börja träna ett sjölejon.
Han trivdes, jobbade långa dagar.
Han började vara i bassängen lite
och göra trick där, det gillade han allra bäst.
När Kees kom hjälpte han honom mycket, det var så han lärde sig.
När jag började jobba på Mallorca
blev José Luis Barbero min assistent.
Jag fick höra av en tränare att jag inte skulle lära spanjorerna nåt.
"Då kopierar de det rakt av, och du blir av med jobbet."
Ansvarig tränare var Markus Johann.
F.D. ANSVARIG TRÄNARE MARINELAND
José Luis Barbero…
Han hade tur som…
Att han kom till rätt ställe vid rätt tidpunkt.
Försiktigt, Markus.
Snälla, Markus!
Han fick möjlighet att lära sig lite av mig,
och lite av Kees De Groot.
Efter en eller två månader var han med, det gick undan.
"Du är med i showen", sa jag. "Jag?!"
"Ja, du." "Nej…"
"Jo, sätt fart."
Så gjorde han det.
Nu ska ni få se nåt mycket speciellt.
Här kommer José Luis.
Bra!
Han gav dem fisk vid fel tillfälle och allt möjligt.
Riktigt illa, var det.
Jättedåligt. Men det är ju normalt.
Vi skrattade tillsammans. Efteråt drack vi fem carajillos och allt var lugnt.
En stor applåd!
Att träna delfiner går att jämföra med att vara träna elitidrottare.
Det är fysiskt krävande.
Och José Luis var perfektionist i den aspekten.
Han ville utföra de trick som var mest fysiskt utmanande för tränaren.
Jag har aldrig sett en bättre tränare i vattnet.
Han fick det att se lätt ut.
Och man kände bara "wow".
José Luis tog kommandot i bassängen.
En sista applåd för delfinerna och deras tränare.
Jag menar inte att vi som tränare ska åka ut och ta över världen.
Men jag menar att vi som tränare har möjlighet att förbättra världen.
Mina damer och herrar, ni är tränare
och framtiden vilar i era händer.
IMATA var en internationell organisation för tränare i hela världen.
Fast egentligen inte, utan bara för amerikaner.
Det var amerikanerna som uppfann delfinshowerna.
De hade det alla strävade efter.
För de europeiska tränarna, att få åka på IMATAS årliga konferens…
Det var som att gå på Oscarsgalan.
Man kände sig lite som den fattiga kusinen.
De delade ut priser på konferensen.
Det var stort att vinna ett IMATA-pris, inte minst för bästa föreställning.
Och José Luis gav sig sjutton på att ta hem det.
Vi besökte olika konferenser.
Och parker. "Vi åker till alla som finns." Vi såg shower överallt.
Vi jämförde kvaliteten med vår.
FILMAT AV JOSÉ LUIS BARBERO
Vilken slapp träning.
Titta på ögonen, han är ju blind.
Varför är bottnen så…
Den ska se djupare ut, så det är medvetet.
Vad häftigt! Här finns både hav och…
Klåpare.
När han visste hur de jobbade och hur han jobbade
ville han göra en föreställning och sätta upp den.
När han skulle presentera föreställningen skrattade de,
innan de sett filmen.
De såg ju oss som bonnläppar. "Vad är det där för några?"
Jag heter Deborah Morrison
och jag har jobbat tillsammans med José Luis Barbero.
De blev imponerade av filmen.
De blev helt paffa. "Vad är det här?"
Vi hade med 42 trick på en halvtimme.
Vi hade ju besökt deras parker
och den som hade flest trick gjorde 12 på trekvart.
Där vann vi överlägset.
Han kom hem med priset för bästa delfinshow,
samt trofén för årets bästa tränare i hela världen.
Det är det första internationella priset som går till Europa, hit till Mallorca.
Nu kan vi vara nöjda och fortsätta jobba framgångsrikt med våra djur.
Det här är ett bra sätt att få folk att få upp ögonen för
att de måste skyddas i sin naturliga miljö.
Polisen fortsätter sökandet efter den 59-årige mannen
som försvann på tisdagsmorgonen i El Toro-området i Calvià.
Den försvunne är José Luis Barbero, tränare på Marineland
som har synts i en film där han misstänks slå delfiner.
Polisen har ännu inte säkrat några spår efter honom.
Jag hoppades länge att José Luis
hade tagit in på hotell för att meditera och vara ifred,
för att slappna av och komma bort från den psykiska pressen.
Jag kände att jag behövde hålla mig lugn.
Men jag tänkte på filmen och undrade varifrån den kom.
Det man ser här…
Det måste ha filmats från huset bredvid Marineland.
Och bilden…
Det är dålig kvalitet, den är grynig.
Man har filmat av en övervakningskamera med en mobil.
Det finns variationer.
Golvet har målats blått, sjölejonens stolar ser annorlunda ut…
Och vi vet när de förändringarna genomfördes.
Därför kan vi säga när det är inspelat,
och det måste vara under minst två års tid.
Om man bryr sig så mycket om djuren,
varför väntar man då med att visa filmerna?
Varför visar man dem inte direkt, så att man får stopp på det?
Jag förstår inte.
Latmask!
De valde det perfekta tillfället för att sprida de här filmerna,
just när José Luis anställts av Georgia Aquarium
och redan befann sig i USA.
De räknade ut att då kunde de skada José Luis Barbero som mest.
Det känns som att vissa anställda
kan ha delat med sig av material från övervakningskamerorna.
Samma person eller personer
fortsatte sen att filma från byggnaden bredvid Marineland.
Det osar hat och hämnd om det här.
José Luis har uppenbarligen många fiender.
Han var alltid ute efter mer.
Det blir alltid farligt när det kommer till en viss punkt.
De trick som vi övade på med José Luis krävde mycket fysisk träning.
Annars skulle man inte klara av dem.
Så det krävde han av sig själv och av andra.
Och vad hände? Det uppskattades inte.
Nu, mina damer och herrar, ska ni få se något mycket avancerat…
Det var ett trick som alla bävade inför. När José Luis sa: "Kör dubbelskidan."
Då blev man nervös.
Det gällde att fokusera. När man såg delfinerna komma fick man bara be.
Be för att man inte skulle ramla.
Kör!
Dra åt helvete!
Kom igen, för fan!
Han sa: "Du är värdelös." För att få upp mig drog han mig i håret.
Men sen skrattade vi åt det och det var inget mer med det.
Jag frågade ofta om han inte gick för långt.
Och då sa han: "Fråga vad de tycker."
Om man misslyckas, ska djuren behöva göra om det då,
för att man själv inte var fokuserad eller gjorde fel?
Det irriterade José Luis.
Pappa var väldigt tuff som tränare.
Han hittade inte rätt folk, så de fick sluta.
Så han hade alltid ont om folk.
Då bestämde jag mig för att jag ville hjälpa till.
"Fixar jag det så stannar jag, annars slutar jag."
Jag blev kvar i tre år.
Pappa vår hård mot all sin personal men mot min bror…
JOSÉ LUIS SON
Fyra gånger värre.
Det gällde att vara uppmärksam.
Annars skällde han ut en, det var inga konstigheter.
Jag minns att han hade micken på
och han hördes över hela parken, inte bara i delfinariet.
Man hörde hur han skällde på honom och sa fula ord.
Längre till vänster.
Marcos!
Du är för långt fram, för fan!
Du lär dig ju aldrig, din träskalle!
Han behandlade alla likadant.
För fan, Marcos!
Ska du göra så här varje gång så får vi problem.
Jag engagerade mig.
Pappa lärde upp mig.
Men jag insåg att jag aldrig skulle lyckas lika bra.
Han är en av de bästa, och jag klarade inte av det.
Jo, jag… Jag skröt hela tiden om att min pappa jobbade med delfiner.
Jag ville också göra det.
SNACKA MED UNGDOMAR
Han är son till Spaniens mest framgångsrika delfintränare.
Här har vi Jordi Barbero, sex år gammal från Mallorca.
Berätta, Jordi…
-Det är… -Är det där du?
Eller är det där du?
Varför simmade du med dem?
För att pappa lät mig göra det.
Lyllos dig! Det är inte många barn som får leka med delfiner.
En sista fråga.
Vad vill du hälsa folk som slår djur?
De får inte göra så, för då kommer polisen och tar dem.
Polisen, ja. Just det.
De visste inte var José Luis var.
Det var en väldigt jobbig tid, måste jag säga.
Det första jag tänkte var: "Pass på med José Luis."
Som person är han…
Han kan verka väldigt stark,
han är självsäker i sitt arbete.
Men känslomässigt är han svag.
Och osäker.
Man kommer att tänka på det han fick utstå när han fick sparken från Marineland.
Valutakommittén i Bryssel har beslutat om devalvering för pesetan med 8 %.
I kristid är det viktigt att minska lönekostnaderna.
På 1990-talet var det stora upp- och nedgångar i ekonomin.
En enorm ekonomisk kris drabbade Spanien.
De ringde upp en dag och sa att de skulle sälja.
De ville inte ha kvar Marineland.
De bad mig att samla hela gänget
och bilda ett kooperativ som kunde köpa parken.
Tanken sen var att en grupp personer, bland annat José Luis så klart,
skulle bli delägare.
Det var det bästa som kunde hända oss.
Vi skulle på sätt och vis få "äga" parken.
Vi skulle få varsin liten del.
Men de som ägde marken, Blanes, fick ingen information.
När jag sen skulle förhandla fram ett avtal
sa herr Blanes till mig:
"Vi har redan gett den till Aspro."
"Till vem?" "Till Aspro."
Aspro är ett aktiebolag
med fyra, fem olika delägare.
De började med två parker, och nu har de drygt 50.
NÖJESPARKER, AKVARIUM, DJURPARKER
De köpte upp Marineland, som man köper ett pizzabageri.
Det var en pengamaskin, så de gjorde en bra affär.
Men deras koncept för Marineland såg annorlunda ut än vårt.
När Aspro köpte upp Marineland förändrades allt.
Absolut allt förändrades.
Till och med de anställda.
1970–1990, 20-ÅRSJUBILEUM
De började göra nedskärningar, folk fick gå vid årsskiftet.
Alla skulle bort.
Speciellt de som varit där längst.
Jag minns att jag pratade med José Luis
och rådde honom att inte vara uppkäftig.
Det här var inga schysta människor.
Och det…
Det var inte som förr.
Inget var som förr.
José Luis hade bestämda åsikter och sa att han vägrade.
"Jag gör det inte."
Sånt går inte företag med på.
Så han fick sparken.
Han fick inte ens vistas i parken. Det tyckte jag var att ta i.
Han ringde till mig så låste jag upp strandingången,
så att han fick träffa delfinerna efter kl 19.
Och mer än en gång såg jag honom gråta.
För att han inte fick vara med dem.
Han såg dem som sina egna, inte företagets. "De har tagit mina delfiner."
Som en följd av det…
…fick vi veta att han försökt ta livet av sig.
Jag kunde inte förstå det. Det har jag aldrig gjort.
Jag trodde att han mådde bra.
Men det gjorde han inte.
Han var bra på att…
…dölja det.
När han började prata med mig om sitt liv
så förändrades min syn på honom som en tuff kille.
Han bad mig att inte bli rädd när vi besökte Los Pizarrales.
Det är ett mycket enkelt område i Salamanca.
Inte nu längre, men förut.
Det var annorlunda på den tiden.
Vi levde på ett annat sätt då. Vi var ute och lekte på gatorna.
José Luis förstod sig verkligen på hundar.
Han tränade dem. De lydde honom.
Han berättade att han inte hade nån mamma.
Hon dog när han var 18 månader gammal.
Då frågade jag om hans pappa.
"Pappa gifte om sig på en gång.
Men jag växte upp
med min farfar och faster, de är min familj."
Han kallade mig för mamma, men jag sa att jag var hans faster.
När han var 10-11 år dog hans farmor.
Då ville hans pappa hämta honom.
Men det ville han inte.
Han har inte berättat för oss hur illa han hade det.
En dag, när jag kom hem från jobbet
frågade nån mig: "Var är José nånstans? Cykeln står kvar, men han är borta."
"Vad menar du med det?"
Han hade tagit tåget. Vid första stoppet för godståget hoppade han av.
Han trivdes inte och sa: "Jag tar tåget härifrån."
Han var borta i en vecka.
Jag förstår verkligen José Luis.
Han såg hur hans passion och hela hans liv rasade samman.
Det dagliga arbetet med djuren är terapeutiskt i sig.
Att andra beundrar det man gör, applåderna man får…
Förlorar man det måste man verkligen ha ett tränat psyke för att inte må dåligt.
Jag tror att han brydde sig mer om djuren än…
Han har alltid brytt sig om dem, men ännu mer än jag trodde.
José Luis var försvunnen,
och på hans Facebook-sida vällde anklagelserna in.
KANSKE EN DELFIN ÅT UPP HONOM
HAN KANSKE HAR ÅKT TILL GEORGIA UTAN ATT SÄGA NÅT?
HOPPAS HAN DYKER UPP SNART SÅ HAN FÅR SITT STRAFF
Jag tror inte att nån kan föreställa sig den pressen,
om man inte har upplevt den.
Problemet med videon är att den var personlig.
Den som hade spelat in den, planerat det hela,
hade nåt emot José Luis Barbero som person.
Det ska inte handla om José Luis eller nån av tränarna,
utan om man är för eller emot djur i fångenskap. Det kan vi diskutera.
Då så, sätt igång.
Till slut känner José Luis: "Skit samma, vi kör."
Så blev det.
-Lugn. -Akta fenan.
Försiktigt med stjärten.
Han lyckades komma tillbaka och jobbade med delfinerna igen.
Han hade fått livsglädjen åter.
Bra, hitåt.
-Hitåt. -Över…
Alfonso!
Gjorde han illa dig? Han gjorde illa sig.
Vänta.
José Luis kontaktar mig och berättar om ett projekt som han håller på med.
Så.
Det fanns ett delfinarium i Alicante och ett på Teneriffa.
Nej, nej.
-Gick det bra? -Ja.
Jäklar!
Vänta.
Det är väldigt svårt att få tag i delfiner.
Okej, ut.
Vi vänder honom och tar blodprov, Alfonso.
Jag kan inte.
Delfinarierna i Storbritannien hade stängts,
så det fanns delfiner ute på marknaden som man kunde hyra in.
Det är i bröstet.
Det fick José Luis höra, och hyrde in dem.
-Du klarar det inte. -Lite till.
-Perfekt. -Akta nu!
Försiktigt, för fan!
-Akta där borta! -Försiktigt, för fan!
Det var ont om resurser.
Så José Luis betalade ur egen ficka så mycket som krävdes
för att ta hand om djuren.
Även när verksamheten gick dåligt minns jag att José Luis betalade själv
för att tränarna skulle få lön.
Tvätta med sprit.
Så, nu vänder vi den.
Det går fint.
Efter några månader blev det ännu mer knapert,
så vi beslöt att flytta de tre delfinerna i Alicante till parken på Teneriffa.
Vi visste att det ekonomiskt såg betydligt bättre ut där och skulle gå lättare.
TENERIFFA 1994-2012
Turismen är det som håller delfinshowerna i Spanien igång.
Det finns fyra delfinarier bara på Kanarieöarna.
Jag ser det här som ett Guantanamo för valdjur.
Det här är djur som behöver få simma långt.
Hur kan man placera dem i en bassäng, hur stor den än må vara?
När José Luis startade upp delfinariet på Teneriffa
var allt väl förberett.
Han hade ritat upp det och kontrollmätt många gånger.
Delfinariet som José Luis byggde upp var Spaniens modernaste,
med fina lokaler, större vattenkapacitet,
och man fokuserade på djurens välmående
i skötseln och i samband med veterinärvård.
Han visste hur många djur han skulle ha.
Han ville starta ett uppfödningsprogram.
När José Luis ville öppna parken på Kanarieöarna
avbröt USA all sin export av vattenlevande däggdjur.
Det första alternativet som dök upp då var Kuba.
HAVANNA, 1995
Kuba var ett av få länder som handlade med delfiner på den tiden.
Landet hade befunnit sig i en speciell situation under några år
eftersom Sovjetunionen upphört att stötta Kuba ekonomiskt.
När vi förflyttade delfiner med José Luis
så dök Fidel Castro upp en eller ett par gånger.
Det här var förmodligen den största kassakon Kuba hade vid den här tiden.
De fick in väldigt lite amerikanska dollar.
Kuba?
Katastrof.
Delfinariet var…
Om de fina här var dåliga, tänk er då hur det såg ut på Kuba.
Det var fruktansvärt.
Kuba har en djurvårdsansvarig.
Hon heter Celia Guevara.
Dotter till Che Guevara.
Celia Guevara var med hela tiden för att se till att djuren mådde bra.
Jag insåg att vi behövde ställa oss i kö för att kunna få några delfiner,
för det var många andra företag där som var intresserade av delfinerna.
Man skrevs upp på en väntelista.
Då fick jag mig en tankeställare.
De här djuren hade nyligen fångats in, vilket gjorde en till…
…medbrottsling.
Det är skitigt, de har varit där i flera dagar.
Kom igen!
Vilken?
Akta nu, kom igen.
Stäng till där.
Nej, nej.
Stäng till!
-Akta fenan! -Och huvudet.
Försiktigt med stjärtfenan!
-Stjärtfenan! -Så!
-Håll i huvudet. -Okej.
Kom, Celia!
-Vad är klockan? -21.20.
Flytta fram den.
-Nu så. -Rulla över.
Lyft upp huvudet!
Nej, akta stjärten!
Vänta lite. Säg till när du är redo, Celia.
Ta bort pinnen.
-Vilken pinne? -Den.
Det är ingen pinne.
Flygplansresan var otäck.
Jag minns det konstanta oljudet.
Om det var jobbigt för oss, så var det säkert det för djuren också.
Och de hanterade det faktiskt väldigt bra, med tanke på omständigheterna.
För dem måste det ha känts som…
…att bli bortförda av utomjordingar, kan jag tänka mig.
IMATA-KONFERENS, 1996
Transporten tog 18 timmar från bassäng till bassäng.
Allt gick bra före, under och efter transporten.
De sex delfinerna kom fram i utmärkt skick.
Vi hade tre djur från Alicante och sex delfiner som vi köpt på Kuba.
Dynamiken i gruppen var så bra
att vi efter några månader upptäckte att fyra honor var dräktiga.
Sätt på henne nu, för fan.
Nu ser man att han är igång.
Han är verkligen på hugget nu, kåtbocken.
I en hel månad har han…Wow.
Han struntar i om det är honor eller hanar,
ser han ett hål så stoppar han in den.
-Är det sant? -Ja, visst.
Ungar kan födas i fångenskap, men många dör i magen.
Här överlevde alla de fyra ungarna, vilket var världsrekord.
Alla delfinarier lyckas inte få ungar.
Det var en framgång för företaget, parken och för alla.
Företaget kunde ha stor nytta av det.
De vuxna och upplärda delfinerna kan tas till andra parker.
Då slipper man fånga nya delfiner.
Man behöver inte heller köpa fler djur, för de är väldigt dyra.
Kom igen, vännen.
Du klarar det.
Titta!
Kom igen!
Den är snart ute, va?
Ja, kom igen nu.
Nu så! Klart!
Det är en hona!
Titta bara, kom igen!
-Så ja! -Kom igen!
Kom igen!
Nu var det klart!
Upp med dig!
Så bra!
Hon ser ut som en flicka.
Vi har fått tillökning.
Med den här inräknad har 12 delfiner fötts
i Aqualand Costa Adejes uppfödningsprogram de senaste 13 åren.
Det gör delfinariet till ett av de mest framgångsrika i Europa.
Få delfinarier uppnår hundra procents överlevnad.
Ungarna föds och efter ett par, tre månader eller veckor
så klarar de sig inte på grund av sociala eller miljöbetingade problem.
På tisdagen lämnade Barbero sitt hem i El Toro
för att delta i ett möte han aldrig dök upp på.
Efter det påbörjades sökinsatsen.
Man tänker att han kanske lever.
Jag ringde honom flera gånger
och sa till honom att lägga av och komma hem, att vi stöttar honom.
Sen gick det inte mer eftersom batteriet var slut.
Vi var också oroliga på grund av tonen i sociala medier.
Pappa fick ta emot dödshot riktade både mot honom själv och familjen.
Så när man inte hör av honom på så länge växer ju oron.
Jag tänkte…
…att han hade gett sig ut i havet.
För om han inte dök upp…
Han trivdes bara i havet.
José Luis började på ett företag som inte visste nåt om delfiner
och utvecklade delfinariet till det bästa i Spanien.
Jag var där, och det var fantastiskt.
Jag blev så glad.
Det var högre hopp, snabbare delfiner… Otroligt.
Vinka till vår tränare José Luis!
Det fick tydligen Aspro nys om.
Bort med handen!
Bort med handen, Adán! Fram till kanten. Bort med handen!
När José Luis fick höra att Aspro hade gett sig in i leken igen
minns jag att han blev mycket nervös.
Aspro Ocio agerade i skymundan.
Parkägaren begick ett stort misstag
när han sålde 51 % av andelarna.
Så han förlorade kontrollen.
De köpte parken till vrakpris.
Det kändes som en stöld.
Affärsuppgörelser.
Så en dag kom José hem och sa:
"Mari, gissa vem han sålde till."
Och när han sa så, visste jag. Det var Aspro.
"Då får du packa dina väskor och komma hem."
Stanna där!
Bakåt!
Träningarna…
Fan ta dig!
…var väldigt tuffa.
Kan ni komma längre ifrån djuren?
Kan ni komma längre bort?
Herregud, det här är helt vansinnigt.
Hallå? Mata honom.
Kliv inte upp förrän han är uppe!
-Jag trodde att han var uppe. -Fan!
Börja inte förrän han är här.
Lär ni er aldrig? Vad fan!
Herregud, vilka jävla idioter!
Vilken jävla skitshow!
Så när Aspro kom trodde vi att han skulle få sparken.
De sa ingenting till honom.
Han jobbade vidare, och dagarna gick.
"Vad märkligt", sa jag.
De sa att de inte tänkte sparka honom.
Delfinariet var en guldgruva.
Att ge José Luis sparken vore som att döda gåsen som lägger guldägg.
Visst, man kan anlita nån annan.
Men vem skulle det vara?
En otränad delfin kan gå på 200 000 euro.
En tränad kan man få en miljon euro för, så…
José Luis drog in stora pengar åt dem.
Han drog in miljoner.
Óscar...
-Han ser ut att ha kräkts. -Han blev rädd.
De kastar bollar, handdukar och all möjlig skit.
Håll för! Herregud!
Flytta lite på den.
-Inuti? -Ja, och på utsidan.
-Utsidan. -Utsidan?
Inte så mycket, Pe.
-Jag vill inte bli biten. -Ingen fara.
Här har vi det. Titta.
När han andas förstör han ju allt. Uppåt.
Filma då!
Jävla kamera!
Där är bolljäveln. Vilken tur att vi hittade den.
Där är bollen. Den är där nere.
-Vi måste få in en massa vatten. -Ja.
Försiktigt.
Ska jag göra om det? Kom igen…
Där har vi den.
Får du i slangen?
Kom igen!
Andra hållet, ni måste böja åt det hållet.
-Okej. -Så vänder han sig om.
-Okej. -Det är så halt!
Det är halt.
Kom igen, så ja. Kolla nu.
Kom igen, vännen. Kom igen.
Så ja, nu! Försök igen, Tania.
Det borde räcka. Försiktigt.
Har du den?
-Ja! -Ja!
Bra!
Kom igen nu! Vatten!
-Var är han? -Han skulle öppna.
-Var är bollen? -Där ute.
-Så jag kan filma den. -Kolla i vattnet.
Jag fattar inte varför det tar så lång tid.
Kolla här.
Jag vill se om den är hel, så att det inte saknas nån bit.
Hålet är ju enormt.
Befria delfinerna!
JAG ÄLSKAR FRIA DELFINER
DELFINARIUM = FÄNGELSE
Vi kräver att delfinarier i fångenskap förbjuds i Europa.
Det är vi ute efter.
Jag minns att det var en del press från djurrättsaktivister,
men inte så mycket som det är i dag.
Och José Luis, som var en intelligent person,
startade ett terapiprogram.
Vi står här med José Luis som ligger bakom delfinterapin i Spanien.
Hur länge har den varit igång och vilka barn riktar den sig till?
Vi har varit igång sen 1993 och det handlar om att hjälpa barn med problem
genom samspel och lek med delfinerna.
Ett altruistiskt sätt…
Han hade inget emot att kasta sig huvudstupa in i saker.
När vi först började med delfinterapi
kände jag att vi inte alls visste vad vi skulle göra.
Vi vill uppmuntra barnens motivation
och därmed göra framsteg som annars kan ta månader att göra.
Och tack vare den här spännande och nya miljön för barnen
sker framstegen spontant.
Vill du titta på sälarna eller delfinerna?
Det var annorlunda att se José Luis, som annars var så krävande
mot både delfinerna och tränarna,
att då se hur han var mot barnen i vattnet,
hur han hanterade det,
hur snäll och tålmodig han var…
Delfinterapi har redan prövats
av mer än 2 500 klienter med olika diagnoser.
Att vi har djuren i fångenskap borde mötas med mer respekt.
Vi håller inte bara på med cirkustricks, vi gör även viktiga saker.
Vi ägnade oss åt terapin när vi var lediga.
Det gjorde att han ägnade mer tid åt det än nån annan.
Han sa redan från början att han gjorde det för att han ville.
"Ni får inte ta betalt av nån som vill komma hit."
Det är farligt att inge falska förhoppningar.
Det är inget universalmedel, vi vill inte lura någon.
Föräldrarna till de här barnen har det väldigt tufft.
De vill hitta lösningar. Vi måste vara realistiska.
Delfinen kan bara underlätta och vara ett stöd,
vid sidan av den vanliga terapin. Det är ett hjälpmedel, inget botemedel.
Jag tror att José Luis såg terapin
som ett sätt att skydda sig själv från kritiken från djurrättsorganisationerna.
Men sen insåg han nog att det han gjorde var väldigt viktigt
och väldigt positivt för många familjer.
José Luis uppnådde mycket fina resultat på Teneriffa.
Det var utan tvekan företagets bästa delfinarium.
Men på Mallorca såg det annorlunda ut.
Köp inga biljetter, snälla.
Djuren behöver er.
Deras enda hopp är att folk slutar gå på föreställningarna
så att det här kan få ett slut och de slutar bli bortrövade från haven.
Så att de slutar bli jagade…
Aspro var inte nöjda med delfinariet på Mallorca.
Det gällde inte bara föreställningen, utan även intäkterna omkring den.
När jag kom till Marineland på Mallorca ville vi göra allt mer pedagogiskt.
En lugnare föreställning helt utan föremål,
för att se till djurens bästa.
Vi ville ha färre personer hos delfinerna i bassängen.
Färre fototillfällen.
Det blev diskussioner med ledningen, eftersom det inte var lika vinstgivande.
Ut med handen så att delfinen buffar till den…
Det ger pengar direkt.
Men för delfinen är det tråkigt.
När företaget har andra delfinarier
där just det här ger mycket fina intäkter,
då vill de ha det även på Mallorca. De bad José Luis att ordna det.
Han tvingades åka tillbaka, annars hade han fått sparken.
Han hade bott på Teneriffa i drygt 20 år.
Han hade byggt upp ett liv där, med hus, familj…
Jag vill filma henne.
Ärligt talat, att Aspro tvingade honom att flytta till Mallorca…
Jag älskar delfiner.
Det var…
…förjävligt.
Här har jag ett brev som José Luis skrev…
…till Aspro när han skickades till Mallorca.
Så får ni veta lite mer om vad som hände.
Och hur José Luis var.
"Efter att övergripande ha jämfört de två delfinarierna,
kommer vi att få stora problem på Teneriffa
om föreställningarna på Mallorca ska hålla samma höga kvalitet.
Det är inte möjligt i den rådande situationen på Marineland."
Föreställningarna som vi gjorde för 25 år sen
lockar säkert en viss typ av kunder.
Men de konsekvenser och problem det medför måste tas i beaktande.
Jag kan skapa en cirkusshow, som vi gjorde för 25 år sen,
på villkor att vissa saker och förfaranden på delfinariet förändras.
"Frågan är om det är det här Marineland behöver. Det tror inte jag."
Sanningen är att han inte ville dit.
Han skulle inte ha åkt, även om han fått sparken.
Och det var då jag klantade till det.
Jag sa till honom:
"Vi har ju vänner där, och du går snart i pension…" Och så vidare.
"Nu ska vi inte bråka, det har vi gjort tillräckligt."
Så han gick med på det.
När de berättade att José Luis Barbero skulle komma blev vi alla…
Vi hajade till. Han var ju så omtalad.
Vi visste att han var en krävande person
och att de anlitade honom för att han skulle bringa ordning där.
Det var hård träning och stämningen var ansträngd.
Han gapade mycket.
Stäng, för fan!
Vi repeterade en massa gånger.
Han tog tillbaka rockringarna och visselpipan.
Han satte in föremål…
För oss kändes det som att gå bakåt i tiden.
"Så här gjorde man i den gamla skolan."
Föreställningen på Marineland har alltid varit speciell.
Det är en prisbelönt show, inte bara här i Spanien, utan även i USA.
Det vill vi uppnå igen.
José Luis hade nått märkbara resultat
när parken öppnade för säsongen fyra månader senare.
Då bestämde vi oss för att prata med ledningen,
och säga att det inte fungerade för oss andra,
att det var ett arbetssätt som vi inte ville ha.
Många som jobbade där tyckte inte om José Luis.
Jag vet hur han kunde vara, han var rak.
Och…
Vissa kunde ta det, andra inte.
Det var en tjej som drömde om att bli delfintränare.
Hon blev så slut på träningen att hon nästan svimmade.
Då sa José Luis till henne att hon måste träna och gå på gym.
Och hon…
Hon var inte särskilt sportig av sig.
Hon hade väl ingen lust, bara. Hon ville inte träna.
Till ledningen för Marineland Mallorca.
Det här är en sak jag vill meddela skriftligt.
Men för helvete! Vad fan!
Jag har aldrig sett nån vara så otrevlig och förnedrande
mot såväl tränare som delfiner som José Luis Barbero är.
Vad är det du inte förstår? För helvete!
Han förnedrade mig genom att säga:
"Gå till gymmet, för fan! Du är lat! Idiot! Värdelös!"
Stå vid kanten!
Bort med handen!
Han slog och sparkade delfinerna.
Fan ta dig!
"Låt dem falla, då gör de inte om det."
TILL LEDNINGEN FÖR MARINELAND
Den här anställda beskrev händelserna i ett brev.
Det överlämnades personligen och direktören kvitterade det.
Det betyder att han kände till det här och i stället för att försöka ändra det
fick hon sparken.
…en av delfinshowerna som erbjuds här.
Vi står här med djurparkschefen.
Hejsan, Rafa.
Ni har ändrat på mycket, även delfinshowen har ändrats.
Den är fantastisk.
Ja, det stämmer.
José Luis är ansvarig för delfinariet, och han har förbättrat allt.
Inte bara i föreställningen, utan även för djuren.
Det innebär ett uppsving både för ön och för delfinariet.
Vi var i omklädningsrummet.
Tjejen som hade pratat med ledningen hade precis fått sparken.
Hon sa att det här inte innebar slutet…
Hon ville sätta stopp för José Luis Barbero.
Jag tror inte att nån vet vad som hände.
Den person som jag träffade
och som berättade om djurplågeriet arbetade på Marineland.
-Visst är det han? -Ja.
Han äcklar mig.
Då ska vi se.
Gör nåt.
Aj.
Det är skrattretande.
Han är tjock, men vet det inte själv.
4 FEBRUARI 2015
Hörni!
En tränare misstänks för djurplågeri…
…använder våld i träningen…
Filmen kan vara manipulerad. Vi har inte sett några bevis.
Den här personen har tränat delfiner i 35 år.
SOS Delfines har lagt ut videon
som påstås visa tränaren José Luis Barbero…
Våra invändningar togs inte upp i SOS Delfines publicering.
I stället för delfinernas fångenskap fokuserade man på José Luis Barbero.
De fokuserade enbart på honom.
Det var ett hemskt hopp rakt på bröstkorgen på en delfin.
Men det var nog inte han, utan en kvinna.
När vi pratar om djurindustrin syftar vi på hela branschen.
Vi pekar inte ut en viss person. Det är inget personligt.
Om de faktiskt bryr sig om sina djur
kanske de inte ska anlita en sån här person.
Var José Luis Barbero sån här?
Till viss del var han det.
Han gav 100 %, eller 120 %.
Och han ville att alla skulle ge 120 %, även djuren.
Kan man kräva det av ett djur som inte är där frivilligt?
Där kanske man ska tänka om.
Jag önskar att videon kunde få stopp på fångenskapen.
Men den gjordes i syfte att krossa honom.
Hördu!
Det måste handla om en hämndaktion
från en före detta anställd på Marineland.
SOS och FAADA har begått ett stort misstag,
och har utnyttjats i en personlig vendetta…
Vi blev förvånade över att José Luis tog hand om medierna på egen hand.
Jag fick inte uppfattningen att Marineland Mallorca stöttade honom,
utan snarare att de ville ta avstånd.
Aspro ville så klart…
…hålla sig utanför för att inte påverkas.
Men det gick inte.
VI ÄR CHOCKADE OCH SKÄMS
Aspro betedde sig illa mot honom.
Att hålla tyst är som att hålla med.
Om man inte säger ifrån så håller man med.
Då måste han ha slagit och plågat djuren.
Det är fruktansvärt, han är ju anställd hos dig.
Du kan inte två dina händer som nån Pontius Pilatus.
Aspro gick faktiskt ut med flera pressmeddelanden.
Och José Luis var inte längre anställd hos dem.
Det där är en skrattretande teknikalitet.
Skrattretande.
INTERNATIONELLA TRÄNARFÖRBUNDET FÖR VATTENLEVANDE DJUR
IMATA ville utesluta honom på grund av videomaterialet.
Han höll föreläsningar, lärde ut problemlösartekniker,
lärde upp tränare, visade sina metoder…
Att då få det där i gengäld måste ha varit tufft.
José Luis kände sig nog enormt ensam under den här tiden.
Vem vet hur hans tankar gick?
På 80- och 90-talet
blev alla imponerade om man sa att man var delfintränare.
RÄDDA HAVEN
Nu känner folk snarare avsmak.
DJUR ÄR INTE UNDERHÅLLNING
Jag tror uppriktigt sagt att José Luis kände att hans värld höll på att rämna.
Att den rann som sand mellan fingrarna.
Alla har rätt till en rättvis bedömning.
Det är ett enormt ansvar att publicera så allvarliga uppgifter
som kan krossa en person efter 35–37 års arbete.
28 FEBRUARI 2015
SOS DELFINES TRÄFFAR UTREDARE FRÅN GEORGIA AQUARIUM
Efter ett långt möte
sa de att filmen var manipulerad, och att ljudet inte stämde överens med bilden.
Men vi behöll lugnet, så klart, vi visste ju att vi hade allt material.
INSPELNING FRÅN MÖTET
Vi har också pratat med åtta-tio personer som har jobbat med José Luis.
Och alla håller med om att han är hård mot tränarna.
Okej.
Att han skriker åt tränarna,
men att han inte behandlar djuren dåligt.
Och vi har förstått att mycket av ljudet, av det som sägs,
kommer från en inspelning som en av dem har gjort
på ett möte med tränarna.
Det är nog lika bra att vi visar upp videon som stämmer med…
…ljudet.
Hämta bolljäveln!
Hördu, latmask!
Det var det här ljudet som ni hörde, som skulle ha kommit från ett möte.
Sluta pipa och ta bolljäveln!
Latmask!
Är du dum, eller?
Hördu, är du dum?
Du är ju korkad!
-Är det här allt ni har? -Nej.
-Vi har många timmars material. -Många timmar.
KAMERA 1
15 DAGAR
30 DAGAR
Vi berättade att vi hade åtskilliga timmars material
som bevisade att det här stämde,
att det inte hände en gång, utan under väldigt lång tid.
Och när vi visade upp materialet blev de mållösa.
Skickade Georgia Aquarium utredare till Spanien?
Nej.
Vi gjorde en teknisk granskning av filmen.
Enligt den granskningen var filmen manipulerad, så vi kunde ha kvar honom.
Jag visste ingenting om att nån från Atlanta varit i Spanien
för att utreda det vidare där. Ingenting.
Akvariets ledning bekräftar att de har anlitat konsulter som granskat videon.
De har även anlitat en före detta FBI-utredare
som rest till Spanien för att fortsätta utredningen.
Vi vill inte riskera vårt goda rykte.
Enligt den där filmen…
…har vi anlitat en FBI-människa för att granska videon?
Det minns jag inte.
Det är möjligt, det var länge sen.
Men om vi gjorde det så åkte han aldrig dit, så vitt jag vet.
Jag har inte fått nån räkning från FBI eller nån annan.
Så jag…
Jag…
Det känns förvirrande.
INSPELNING AV MÖTET
Videon som jag såg där inne, den har inte manipulerats av någon.
Jag vill visa den för min klient. Jag skulle behöva den på måndag.
Vi funderar på att lägga ut den
för att bemöta anklagelserna om att vi skulle ha mixtrat med videon.
Kan ni låta min klient fatta beslut innan ni lägger ut den?
Ska de fatta ett beslut så behöver de inte pressen från allmänheten.
-Hur lång tid tar det? -Inte så länge, tror jag.
-Den här veckan, tänker vi. -Visst. Ja, absolut.
-Okej, då går vi med på det. -Vad bra, då så.
De lovade att överlämna den till Georgia Aquarium.
De bad oss att vänta med att publicera den andra videon
för att de först ville ta ställning till om de skulle anställa Barbero eller inte.
TRE DAGAR EFTER MÖTET FÖRSVINNER JOSÉ LUIS BARBERO
Jag heter Wendy Corona.
Vi följer utvecklingen i fallet med Georgia Aquariums delfintränare
som anklagas för djurplågeri.
Channel 2-nyheterna kan bekräfta att Luis Barbero har hittats död i sin bil
på en parkering vid en spansk flygplats i går kväll.
Enligt spansk polis utreds fallet just nu, men att det förmodas handla om självmord.
De sa att de hade hittat pappa vid Palma de Mallorcas flygplats.
Han hade begått självmord. Jag vet inte hur länge han legat där…
En eller två dagar?
De sa inte heller nåt om varför eller hur har gjort det.
Det var allt.
Pappa har alltid varit stark, förstår du vad jag menar?
Jag la mig aldrig i hans arbete.
Det ångrar jag nu.
Jag ångrar att jag inte ringde till honom och sa…
Jag har alltid sett honom som den starkaste av alla, psykiskt alltså.
Han betedde sig jämt så.
EN JÄVEL MINDRE I VÄRLDEN
FAN TA DEN IDIOTEN
EN SAK ÄR SÄKER: GUD ÄR LÅNGSAM, MEN BEGÅR INGA MISSTAG
HOPPAS ATT DU LED NÄR DU DOG
JAG ÄR NÖJD, HANS FAMILJ LIKASÅ
När José Luis dog…
Då blev jag ensam kvar.
Jag vet inte, det är…
Man saknar stödet.
Så…
Jag bröt ihop.
Mina vänner försökte hjälpa mig.
De lyckades.
Det tog mig nästan två år innan jag ens kunde lämna huset.
Jag ville inte gå ut.
För jag var…
Jag skämdes.
Och jag trodde att…
…folk skulle ge sig på mig.
Så blev det inte, utan tvärtom.
Efter nåt år slutade jag jobba med djur.
Det kändes inte rätt längre.
Och jag kände… Nej.
Det gick inget bra för mig…
Jag kunde inte sluta tänka på allt.
Jag kände inte likadant för djuren längre.
När José Luis Barbero hade dött hörde vi aldrig mer av nån organisation.
Inte SOS Delfines, inte FAADA eller nån annan.
De valde att ta avstånd.
Jag blev chockad, men…
Jag kan inte känna nåt för nån jag inte kände.
Jag kan inte ha dåligt samvete heller.
Jag har inte gjort nåt som jag ska ha dåligt samvete för.
Om jag hade det skulle det betyda att jag kände mig skyldig.
Det enda jag har gjort är att filma delfiner som blir slagna.
Och de delfinerna är kvar på Marineland.
När José Luis Barbero hade lämnat oss
och jag tog ansvaret för delfinariet på Mallorca
blev det problem
när jag började ifrågasätta de beslut som fattats i Madrid.
De var inte alls till fördel för djuren. Det enda de tänkte på…
…var ekonomisk vinst.
I början av 2017 meddelade Aspro Ocio
att de hade tappat förtroendet för mig, och…
Vet du vad?
Jag kände mig lättad.
Jag vill nog inte jobba med delfiner i fångenskap mer.
Jag vill gärna jobba med delfiner, men inte så.
Om kanske…
…30 år kan alla infångade delfiner i Spanien och i Europa
släppas ut och flyttas till fristäder, eller vad man kan kalla det.
Den typen av arbete engagerar jag mig gärna i.
Det kanske är en utopi, men det är nåt jag alltid drömt om.
-Va? -Jättesnyggt.
Gå så där till stranden i morgon.
Det ser ut som att jag har en gardin här.
Få se, blinka då.
Blinka åt mig.
José Luis var skojfrisk.
När vi satt med vänner och pratade om döden och så,
så sa han: "Jag kommer ner och tittar till er."
Säg hej till tittarna, Mari.
-Jag höll på att ramla. -Ramla, du.
Vilken kropp du har.
Molnen är så fina.
Nu brukar jag säga till honom: "Kom ner, jag vill träffa dig."
Men det gör han inte.
EFTER DEN HÄR FILMEN HAR MARINELAND SATT UPP INSYNSSKYDD
DET FINNS RUNT 330 DELFINARIER I VÄRLDEN SPANIEN HAR FLEST I EUROPA
INGEN FRÅN ASPRO HAR VELAT VARA MED I FILMEN
DEN FÖRE DETTA ANSTÄLLDA PÅ MARINELAND VILLE INTE VARA MED I FILMEN
Undertexter: Karl Hårding