Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hovedstød! Lækkert!
Nej, skyd ikke!
Pis, den er i Grimauds' have!
Har du ødelagt noget?
Du er så irriterende!
Du henter den selv.
Ja. Måske er de ikke hjemme.
Det er de. Bilen er der.
Nå?
Er du bange?
Nej, jeg er ikke.
Så gå derind.
Gå nu.
Kom så! Afsted.
Skynd dig!
Gå nu for pokker!
Hr. Grimaud?
Fr. Grimaud?
Det var ikke med vilje!
Er I her?
Er her nogen?
Hr. Grimaud?
De er døde!
De er alle døde!
Hjælp!
Kan du høre mig, Thomas?
Hvad sker der?
Vi vaskede ham, og han viste tegn på at vågne.
Thomas?
Åbn øjnene.
Klem min hånd.
Sådan. Klem min hånd.
Udmærket.
Den anden.
Klem min anden hånd.
Kom nu, åbn øjnene.
Åbn øjnene. Du er på hospitalet.
Du er på hospitalet. Slangen hjælper dig med at trække vejret.
Det gør ondt. Vi fjerner den. Gør klar.
-Det skal nok gå. -Klar. Ja.
Vi er med dig, okay? Slap af.
-Ja, slap af. -Det er godt.
Godt. Træk vejret. Vi fjerner slangen.
-Vi tager den ud. -Godt!
-Lad os sætte dig op. -Kom.
-Kom, host. Host hårdt. -Godt!
-Udmærket. Sådan. -Perfekt.
Det er ovre.
Vi indsætter et nasalkateter, så du kan trække vejret.
Det gør ikke ondt. Vi sætter den i næsen.
-Tag en dyb indånding. -Sådan.
-Godt. -Det skal nok gå.
-Sådan. -Sådan der.
Du er tilbage.
Hej, Thomas.
Genkender du mig?
Jeg er Anna Kieffer, din psykolog.
Vi mødtes, da du vågnede.
Husker du det?
Sådan. Det er bedre, ikke?
-Jeg kan ikke bevæge mig. -Det er normalt indtil videre.
Du var i koma i lang tid. Dine muskler er meget svage.
Men her er folk, der tager sig af dig
og hjælper dig med at komme dig.
Jeg er her for at hjælpe dig.
Jeg husker dig.
Godt.
Det er godt.
Kan du huske, hvad der skete i går aftes?
Du fik endnu et panikanfald.
Hvad er du bange for?
Monstret.
Der er intet monster.
Det er minder, der vender tilbage. Din hukommelse genoprettes. Forstår du?
Du husker, hvorfor du er her, ikke?
Nej.
Det har jeg sagt.
Vil du høre det igen?
Okay.
Der skete noget forfærdeligt hjemme hos dig.
Det er tre år siden.
Dine forældre, Betty og Marc, blev myrdet. Skudt ihjel.
Din fætter Dylan var der også.
Han blev skudt og derefter kvalt.
Du, Thomas, blev fundet
på dødens rand med en kniv i maven.
Du var 16, da det skete.
Det er nu 2001. Du er 19.
Kan du høre mig?
Thomas?
Thomas, se på mig.
Thomas.
Thomas, bliv hos mig.
Tag min hånd.
Klem så hårdt, du kan.
Thomas?
Klem min hånd.
Kom så. Klem min hånd.
Laura.
-Hvad? -Hvor er hun?
Hvor er min søster?
Det bør du diskutere med din psykolog.
Vi arbejder nu. Klem min hånd.
Kom nu, Thomas. Gør, som jeg gør.
Sådan der.
Hårdere.
Kan du klemme hårdere?
Okay, det er godt. Slip.
Slip, Thomas. Løsn grebet.
Slip min hånd.
Okay.
Godt.
-Jeg tænkte, du skulle vide det. -Okay, tak.
Gør ikke min søster fortræd.
Hvorfor skulle jeg det?
Er hun her?
Nej.
-Hun er her ikke. -Hvor er hun?
Du fortalte din terapeut,
at du var sammen med din søster på mordaftenen, ikke?
Hun har intet gjort.
Jeg er ikke politiet, Thomas.
De kommer og afhører dig.
Men vi to har tid til at forstå, hvad der skete.
Hvor er min søster? Jeg vil se hende.
Thomas, hør på mig.
Laura er forsvundet.
Hvad?
Din søster er forsvundet.
Jeg kan hjælpe dig med at huske.
Vi må vide, hvad der skete.
Der var et stort uvejr den aften.
Naboerne sagde, at tordenen fik væggene til at ryste.
De fandt dig på stuegulvet ved daggry
med kniven i maven.
Din adresse er Rue des Corneilles 7.
Du bor der.
Med din familie.
Det er et dejligt hus.
Med en lille have.
En stor karnap, to etager.
Og stenmure.
Kommer det tilbage?
Ja.
Fortæl mig, hvad du ser.
Mit hus.
Er der nogen hos dig?
Ja.
Laura.
Hvordan ser hun ud?
Hun er smuk.
Nej, gå ikke.
Laura, nej!
Jeg er her
hos dig.
Fortsæt bare.
Vil du afsløre mig?
Hold op med at ringe hertil.
Jeg gav dig butikkens nummer, brug det.
I morgen.
Det ved jeg ikke.
Det er sært, et tomt rum i et hus.
Er der noget
i det rum, du ikke vil se?
Nej, det er fint med hende.
Jeg kan gå fra butikken tidligt.
-Der er ikke travlt. -Ja.
-Nå, er du sulten? -Ja.
Kom og sæt dig.
Vil du have kød?
Ja tak.
Brød?
Tak.
Hold tallerkenen frem.
Pastaen er måske lidt for blød.
Velbekomme.
Tak.
Hvorfor smiler du sådan?
Jeg smiler ikke.
Undskyld mig.
Sig ikke noget.
Okay.
Er alt i orden?
Ja, fint.
Fra dig?
Hvorfor det?
Åbn den. Du får se.
Kan du lide det?
Prøv det.
Ja.
Nå?
Lad være.
Den stopper.
Jeg tager den.
Bliv her.
Jeg sagde, bliv her!
Vil I have mere kød?
-Vi må spise stegen. -Vi spiser resten i morgen.
Den hund stopper aldrig. Det er uudholdeligt.
Hvad betyder Laura for dig?
Alt.
Lad os stoppe for i dag.
Minderne dukker sandsynligvis op uden for vores møder.
Lad dem, okay? Kæmp ikke imod.
Men jeg må bede dig om en ting.
Prøv ikke at tvinge hukommelsen, hvis jeg ikke er her.
Du er desorienteret.
Det kan få dig
til at forveksle fortiden og nutiden.
Forveksle dine minder med virkeligheden.
Forstår du det?
Det er vigtigt.
Ja.
Tak.
-Godnat. -Godnat.
Jeg fjerner den her. Du har ikke brug for den mere.
Første gang i kørestolen kan være smertefuld.
Okay?
Hej.
Hvordan går det?
Hej.
-Hvor skal I hen? -Til fysioterapi.
Det er på hans stue.
Han har en aftale.
Er du sikker?
Ja, jeg er sikker.
-Er psykologen her? -Hvorfor alle spørgsmålene?
Ikke noget. Glem det.
Peg tæerne mod loftet. Kom så.
Forsigtigt.
Sådan. Tving det ikke for meget, Thomas.
Godt. Slap af.
Prøv ikke at løfte fødderne. Bare tæerne, okay?
Kom så. En gang til.
Godt. Slap af. Tag en pause.
Det er virkeligt godt.
Bastien!
Gør en indsats.
Se på de andre. De prøver.
Du må presse dig selv, ellers kan jeg ikke hjælpe dig.
Thomas. Lad os gå over på måtten.
Okay. Føles det godt?
En gang til.
Sådan.
Nu til albuen.
-Kom nu, bøj den. -Kom nu.
-Og stræk ud. Sådan. -Det er godt.
Kom, bøj en sidste gang.
Og stræk armen ud. Godt.
Thomas?
Jeg løfter dig op.
Kom.
Prøv at holde hovedet oppe.
Thomas?
Hvad er der galt?
Hvor gør det ondt, Thomas?
Laurie, hjælp.
-Hvad sker der? -Det ved jeg ikke.
Løft ham op.
Jeg prøver, men… Thomas, slap af i nakken.
-Træk vejret. Det skal nok gå. -Thomas?
Thomas?
Du er i sikkerhed her.
Ingen gør dig fortræd.
-Nej, han var her. Jeg så ham. -Men du er den eneste, der så ham.
Det er et billede skabt af din hjerne. Ikke virkeligheden.
Han kommer.
-En hallucination. -Tror du mig ikke?
-Det er ikke det. -Hvorfor tror du mig ikke?
Han tog Laura og kommer efter mig.
Hvad mener du med, han tog Laura? Kan du huske noget?
Han var udenfor huset.
Hold kæft, køter!
Det er ham.
Hvad laver du her?
Kommer du hjem til mig nu?
Min mor vil ikke se dig!
Forsvind!
Ring aldrig igen!
Lad os gå hjem.
Hvad er det?
Betty, er det dig?
Er alt i orden?
Jeg taler til dig.
Hvad har du lavet?
Intet.
Du er smurt ind i blod.
Jeg blev kørt over af en bil. Okay?
Vask dig, før mor ser det.
Hvor kom sårene fra?
Det ved jeg ikke.
Hvad? Gør det ondt?
Nej. Jeg kan ikke mærke noget.
Marc, det er mig.
Hvad er der galt?
Er du også bange for mig?
Nogle gange, ja.
Hvad skræmmer dig ved Laura?
Mistede hun besindelsen
og blev voldelig?
Nej.
Hvad?
Hun gjorde intet.
Hvordan kan du være så sikker,
når du har glemt, hvad der skete?
Det var ham!
Hvem?
Din mors elsker?
Ja. Han gjorde hende fortræd.
Gjorde han Laura fortræd?
Thomas?
Det ved jeg ikke.
Hvem så?
Sådan. Rigtigt godt.
Jeg er her. Jeg har dig. Bare rolig.
Se, du går.
Hov! Vent. Jeg er her. Sådan.
-Lad os gå. -Nej, jeg vil fortsætte.
-Nej, Thomas. -Jeg vil.
Nej, vi stopper. Du gjorde det godt. Kom nu.
-Slip mig. -Nej.
Stop. Slip mig.
-Kom og se. -Hvad?
To fly er styrtet ned i New York.
Vent. Mener du det?
De fløj ind i tårnene. Det er sindssygt, hundredvis døde. Det er i tv.
Jeg har aldrig set mage. Kom og se.
Det er i tv. Kom.
Okay, vi kommer.
Vi er tilbage om to minutter.
Mangler I noget,
er vi lige bag døren, okay?
Hvorfor er du her?
Kan du ikke tale?
Nogen prøvede at dræbe mig. Med en kniv.
Jeg ved ikke hvem.
Jeg har glemte det.
Og dig?
Hvem var derinde?
Er de døde?
Mine forældre er også døde.
Min søster er forsvundet.
Vi er ens.
Hvad sker der?
Flyttede du dig selv? Rør dig ikke, når jeg ikke er her. Forstået?
Ja.
Er det slemt?
Ja. Det er virkelig slemt.
Hvad er der galt med dit ben?
En ulykke.
En bilulykke?
Hvorfor tror du, det var en bilulykke?
Gider du lukke døren?
Hvorfor ser han sådan på mig?
Det er ikke dig, hun ser på.
Det er mig.
Hvorfor er du og Laura ikke sammen?
-Jeg ved ikke, hvor hun er. -Jeg tror, du var sammen med hende.
Du fulgte efter hende, ikke?
Hvor var du egentlig?
-Ler du ad mig? -Nej.
Alt er i orden. Det er rart at være sammen med dig.
Virkelig?
Ja, virkelig.
Du er anderledes.
Du er noget særligt.
Stop. Det gør ondt!
For helvede.
Du er virkelig skør.
-Undskyld. Det var ikke min mening. -Du rører mig ikke igen!
Se ikke på mig.
Se, Thomas.
Se på hende.
Godt, Thomas. Du gør hurtige fremskridt.
Hvornår kan jeg gå?
Med den fart… Snart, tror jeg.
Og Bastien?
Tænk ikke på Bastien. Tænk på dig selv.
Okay, vi ses i morgen.
Bastien?
Thomas!
-Hvad laver du? Thomas. -Nej, vent. Se.
Kast den tilbage.
Det er godt, Bastien.
Rigtig godt.
Det er godt, Thomas. Det er rigtig godt.
Okay.
Kom så, Thomas.
Sådan. Det er rigtig godt.
Okay, lad os stoppe med bolden nu.
Hvorfor det?
Fordi. Derfor.
Jeg kører dig tilbage, Bastien.
Tak.
Laura?
Skat, hvor er du?
Laura!
Det er overhovedet ikke sjovt.
Laura!
Laura?
Laura.
Flyt dig. Laura, flyt dig!
Laura?
-Vent! -Rør dig ikke!
Kom tilbage. Vent!
Laura?
-Laura! -Rør dig ikke!
Laura!
Luk mig ind!
Laura! Åbn, Laura! Åbn…
Det er dig.
-Det er dig! Hvad gjorde du ved hende? -Stå stille!
-Hvad gjorde du? Hvor er hun? -Hold nu kæft!
Mor!
Kan du ikke se, det er din skyld?
Okay.
Jeg spurgte. Der var kun kvindelige sygeplejersker på vagt i går.
Umuligt.
Beklager, Thomas. Du må tage fejl.
Se min arm.
Du fik et panikanfald, så en sygeplejerske gav dig noget beroligende.
Se, det står her.
Jessica, kl. 3:17.
Det var ikke en hallucination.
-Du tvang hukommelsen. -Han ved, hvor Laura er.
-Du blander tingene sammen. -Det er ham!
Vi går i cirkler.
Hvad?
Ja.
Vi går i cirkler.
Men det ved du.
Hvad ved jeg?
Du ved, hvad der skete, og hvor Laura er.
Det, jeg ved,
er, at meget stadig er utydeligt.
Hvad mener du?
Revolveren, for eksempel.
Også, Dylan.
Han besøgte jer før tragedien.
Har din fætter noget med det at gøre?
Kom bare ind.
-Har du brug for hjælp? -Nej. Jeg er færdig.
Tager du ikke bolden med?
-Ved du, hvordan man spiller? -Nej.
Sådan. Det er ikke svært.
Er du færdig? Har du alt?
Hvad er der galt?
Jeg forstår ikke…
…hvorfor jeg skal bo hos dem.
Fordi de er familie.
Men jeg vil blive hos dig.
Lad nu være.
Hvorfor? Jeg kan…
Jeg kan bo på et hotel nær hospitalet. Jeg kan besøge dig hver dag.
Dylan. Nej!
Tre uger.
Det er kun tre uger.
Jeg tror…
…det er bedst for din mor, hvis du kommer med os.
Forstår du det?
De er familie, sagde du?
Vi ser dem aldrig. Vi kender dem ikke engang!
Det er sandt.
Han har ret.
Men jeg er her nu.
-Jeg er her. -Okay.
I bør gå. Det er en lang køretur.
Du har ret.
Pas på dig selv.
-Pas på min søn. -Det lover jeg.
Jeg ringer, når vi kommer hjem.
Dylan.
Giv mig et kys.
Mor!
Giv mig et kys.
Jeg elsker dig.
-Jeg elsker også dig. -Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, mor.
Skal vi gå?
Her, søs.
Det er til dig.
Tak.
Hvad er det?
Kom og se.
Dylan, kom.
Er det far?
Åh, min prinsesse.
-Så smuk. -Så kær.
Og Dylan.
Kom og se!
Kom nu!
Du sagde, vi ikke er familie, men se.
Vi var alle sammen. Du var så kær.
Er det mig i din mave?
Vent!
Hvad med efter det?
-Hvor er jeg? -Thomas, vi bør gå.
Hvorfor er der ikke billeder af mig? Mor, hvor er jeg?
-Hvor er jeg? -Det er nok!
Lad os gå.
Det er vildt så meget sne.
Ikke sandt?
Og det smelter ikke.
Jeg elsker sne.
Kan vi sætte musik på?
-Har du noget imod, vi sætter musik på? -Nej.
Den nye hundesalon…
Vi starter med nyhederne…
Dem, der kalder deres lærer "mor"…
Nej. Det der! Ja.
For den, der åbner mig
Min mund bliver rød
Når jeg lugter frisk blod
Den, der rører den, vil aldrig glemme den
Mærkelige kys
Skruer du op?
Snacks efter skole
Ført bort ved et tilfælde
En sød odyssé
Ondskaben svæver bort På en Ulysses' vinger
Fra nabolaget
Penelope, barn af pop Væver garn uden stop
Der viser alt
Jeg er en giftig blomst
Med en berusende duft
En dødelig svamp
Spis mig, hvis du tør
Sort er mit hjerte
-For fanden! -Kul fra dybet…
Det tilhører minearbejderne…
Dumme kælling!
Græd ikke, mor.
Stop.
-Græd ikke. -Stop.
-Lad mig være. -Græd ikke.
Græd ikke, mor.
Hvad føler du?
Intet.
Hold mig i hånden, hvis du vil.
Anna.
Anna!
Er du okay? Har du sovet her?
Hvad sker der?
De er her.
De vil tale med dig.
Jeg kommer tilbage.
-Hvad laver du her? -Intet.
-Gå ud. -Hvad?
-Du skal gå. -Fint, jeg gør mig færdig og kommer ned.
-Du forstår det ikke. Du skal gå! -Rolig!
Synes du, jeg er skør?
Er det dét?
Hvad er der med den hund?
Den har rabies.
Tag ikke pis på mig.
Det er sandheden.
Den burde aflives.
Hvorfor må vi ikke være her?
Det må vi bare ikke.
Det er dumt.
Det er et godt værelse.
Bedre end kælderen.
Hvad sker der?
Hvem var det?
Har de fundet Laura?
-Vi har ikke meget tid. -Ved de, hvor hun er?
Vi må gøre fremskridt, Thomas.
Kom nu, fortæl mig det.
Anna.
Jeg ved, hvor pistolen kom fra.
Du var sørme sulten.
Vil du have mere?
-Nej, tak. -Se, hvor meget der er.
-Kom nu! -Bare lidt så.
Så gerne.
Tak, Betty.
-Er alt okay nedenunder? -Ja, det er fint.
Siger du, hvis der er noget galt?
Det er fint.
Perfekt.
Sig, du vil være ovenpå.
Det passer ikke.
Jo. Du sagde, det var et godt værelse.
-At det var dumt ikke at bruge det. -Det har jeg aldrig sagt.
Jeg tror på dig, Dylan. Bare rolig.
-Tror du ikke på mig? -Begynd nu ikke.
Tror du på mig, far?
Jeg sagde, stop!
Sig undskyld.
-Sig undskyld. -Stop, for helvede!
Det sagde han.
-Godt. Vi taler om det senere. -Hvad skal vi tale om senere?
Perfekt timing!
Skal jeg tage den?
-Du og jeg skal have en snak. -Thomas, stop.
Hvad? Er det den anden mand? Er de stadig sammen?
Jeg sagde stop.
Han er en del af familien og har ret til at vide det.
Hold kæft!
Dylan.
Det er din mor.
Det skal nok gå. Tro på hende.
Jeg kender hende. Hun vil kæmpe.
Hun vil kæmpe og vinde.
Bare rolig.
Og jeg er ked af det i aften.
Det var ikke særlig rart.
Det er okay.
Er du okay?
Ja.
Min mor er underlig, hva'?
Det synes jeg ikke.
Her er ikke ligesom hos dig.
Det ved jeg.
Hvordan ved du det?
Det, der skete. Hvorfor de er sådan.
Ved du, hvad mine forældre har i soveværelset?
Ikke?
Hvad mener du?
Den er i en kasse,
skjult dybt inde i et skab.
Min far kom med den.
Jeg så ham.
For år tilbage.
-Den er der stadig. -Det er noget vrøvl.
Nej, det er sandheden.
Måske ville han blæse hjernen ud.
Eller dræbe hende og sig selv.
Eller os alle?
Fjern din hånd.
Nej, græd ikke.
Du er i sikkerhed. Jeg har kuglerne. De finder dem aldrig.
Hun må ikke dø.
Hun dør ikke.
-Stopper den skide hund nogensinde? -Aldrig.
Det er uudholdeligt.
Det ved jeg.
Laura?
Er du der?
Du fandt mig.
Hvad er der med dig?
-Hvor er Bastien? -Bastien har skiftet gruppe.
-Hvorfor? -Det har han bare.
-Nu skal vi arbejde. -Nej.
-Nej? -Kør mig tilbage til min stue.
Hej, Thomas.
Jeg vil ikke se hende.
Få hende ud.
-Stop! Slip mig! -Lad ham være. Det er fint, tak.
Luk døren efter dig.
Tak.
Hvad sker der, Thomas?
Tal til mig.
Jeg så dig på parkeringspladsen.
-Hvad? -Med sygeplejeren.
-Hvad mener du? -Fortæl mig sandheden.
-Hvilken sandhed? -Fortæl den!
-Kan du gå, Thomas? -Fortæl den.
-Thomas, kan du gå? -Kom nu!
Ja.
Jeg talte med sygeplejeren.
Jeg skulle forklare ham det, vi laver sammen.
Du lyver. Tror du, jeg er idiot?
Nej. Slet ikke.
Du har fra start behandlet mig som en idiot!
Projicér ikke din vrede på mig. Det kommer du ingen vegne med.
Hvorfor planter du ting i mit hoved?
Jeg planter ikke noget. Jeg hjælper dig med at huske.
Thomas, se på mig.
Lad mig fortælle en historie.
-Et eksperiment, snarere. -Gå ud.
Det var længe siden. Kejser Frederik…
Jeg sagde, gå ud!
Kejser Frederik 2. tog seks nyfødte.
Han beordrede barneplejerskerne til at affodre dem,
skifte dem, men aldrig kommunikere med dem,
ikke engang kramme dem.
Aldrig at knytte nogen bånd.
-Ved du, hvad der skete? -Jeg er ligeglad.
Alle børnene døde.
Dem alle.
Vi overlever kun ved at knytte bånd.
Du må ikke bryde det, vi to har. Det er alt, du har tilbage.
Nej. Jeg har Laura.
Har du Laura?
-Er hun her nu? -Stop.
-Jeg kender det at vokse op alene. -Vi er færdige!
Nej.
Vi fortsætter.
Jeg skal sige dig sandheden. Laura er syg.
Hun har haft adfærdsproblemer fra barnsben.
-Stop nu. -Problemerne blev værre med alderen.
Stop, eller jeg slår dig!
Nyder du at manipulere mig?
Du manipulerer dine minder.
Hvorfor skal jeg tro, min søster er skyldig?
Ved du, hvad jeg ser? Det skal jeg sige dig.
Jeg ser et barn overset af traumatiserede forældre,
som voksede op alene og forvandlede sin lidelse til vold.
-Jeg kan ikke. -Hvorfor led din far nederlag?
-Stop. -Hvorfor var din mor kold og fjern?
-Hvorfor overlevede kun du? -Jeg kan ikke mere.
-Hvis er det tomme værelse? -Stop.
Hvor er Laura?
Hvor er hun?
Jeg ved det ikke…
Tværtimod.
Jeg tror, du fortæller mig det nu. Hvor er Laura?
Hvor har hun været hele tiden?
Fortæl mig det.
Bag væggen.
Hvad sker der?
Det er naboens hund. Den er død.
Stå ikke her. Lad være at kigge. Kom.
Dylan, kommer du?
Jeg gjorde ikke noget.
Jeg gjorde intet!
Thomas, stopper du nogensinde?
Jeg kan ikke mere.
Okay, Marc, hold ham. Gør noget.
Thomas, slap af.
Han giver mig hovedpine.
Du giver mig hovedpine, Thomas.
Ved du, hvad jeg ser?
Jeg ser et barn overset af traumatiserede forældre,
som voksede op alene…
…og forvandlede sin lidelse til vold.
-Bliv hos mig. -Stop.
Stop, Thomas! Slap af!
Slap af! Stop!
-Stop. -Mor!
Jeg sagde, bliv her!
Stop. Det gør ondt!
Hvad laver du her? Min mor vil ikke se dig!
Forsvind!
Hvad har du nu lavet?
Jeg blev kørt over af en bil. Okay?
-Forsvind. -Hvad?
-Vi må ikke være her. -Fint, jeg gør mig færdig og kommer ned.
-Du skal gå! -Rolig!
Tro på hende!
Fjern din hånd.
Lad mig være.
STUE 301 til 306 STUE 307 til 312
Bastien!
Vågn op.
Bastien, vi må afsted.
Vi må væk herfra.
Hvad laver du? Stop.
Bastien!
Bastien, stop!
Stop nu! Bastien, stop!
Jeg gør dig ikke fortræd. Stop. Vi må afsted.
-Stop! -Kom nu, Bastien!
Hold så op! For helvede!
Er du okay?
Det er okay. Jeg er her.
Slap af. Det er ovre.
Dylan?
Hvad laver du derinde igen? Jeg sagde jo, det er forbudt.
Mor?
Hvad laver i? Hvad sker der?
Dylan flytter herop.
-Hvad? -Han vil ikke bo nedenunder med dig.
Du har altid sagt, at ingen må gå derind.
Du dræbte hunden!
-Nej. -Hvor kunne du?
-Det var ikke mig, mor. -Det er afskyeligt.
Du er afskyelig.
Vi tager os af dig. Vi får behandling til dig.
Mor!
-Hvad har du sagt? -Marc.
-Hvorfor sagde du det? -Jeg sagde sandheden.
-Hvorfor sagde du det? -Tænk over, hvad du har gjort.
-Far, jeg har ikke gjort noget. -Rolig, Thomas.
-Det var ikke mig, der dræbte den. -Træk vejret.
-Jeg sværger. Det passer ikke. -Stop.
Det var ikke mig! Jeg dræbte den ikke.
Du skræmmer os.
Lad os være i fred.
Forbandede taber.
I er alle ynkelige!
Gør det bare.
Marc?
Marc, er det dig?
Marc, hvad foregår der?
Marc, svar mig, for pokker!
Betty?
Betty, hvad var det?
-Rør dig ikke. -Hvad laver du?
Thomas! Vent.
-Rør dig ikke. -Vent.
Vent.
-Åbn. -Stop så.
Undskyld.
Jeg beder dig.
Gør det ikke.
Hjælp!
Vidste du, han kan gå?
Anna?
Jeg taler til dig. Vidste du, han kan gå?
Du vidste det.
-Han dræbte ham næsten. -Jeg tror ikke, han ville skade ham.
Du ser ikke sandheden.
-Du har været ude af kontrol hele tiden. -Lad os gå udenfor.
-Du lod ham tro, hans søster var i live. -Ikke her.
Nej, ikke flere løgne.
Han må høre det!
Din søster er død.
Ramt af en bil, lige før du blev født!
-Sådan. -Er du færdig? Er du stolt af dig selv?
Er du? Hvad skulle dit eksperiment?
Se, om han tog ansvar for sine handlinger.
Hvad?
Jeg har lyttet i timevis for at få adgang til hans minder…
-Det er en gang pis. -Det har jeg sagt.
Han vakte søsteren til live for ikke at se virkeligheden i øjnene.
Ved du, hvad du siger?
Hvad skulle jeg gøre?
Fortælle ham alt og risikere et sammenbrud igen?
Han er et monster.
Han har ret til behandling!
Til at blive hørt.
Set.
Uanset hvad du synes.
Hvorfor ikke bare benåde ham?
Forsvind.
Vær sød at gå.
Undskyld, Thomas.
Jeg er virkelig ked af det.
BASERET PÅ TEGNESERIEN AF TIMOTHÉ LE BOUCHER
TIL VICTOIRE LEFEBVRE-FISCH FOR EVIGT "VICKY BAOLI"
Tekster af: Anja Molin