Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Glavom! Lijepo!
Ne!
Sranje! Ode kod Grimaudovih!
Jesi li što razbio?
Baš si kreten!
Ti si je napucao, ti idi.
Da. Možda nisu kod kuće.
Jesu. Auto je tu.
Pa?
Bojiš se?
Ne bojim se.
Idi onda.
Hajde!
Idi.
Brže!
Hajde već jednom!
G. Grimaud?
Gđo Grimaud?
Nismo namjerno!
Jeste li tu?
Ima li koga?
G. Grimaud?
G. Grimaud!
Mrtvi su!
Svi su mrtvi!
Upomoć!
Čuješ li me, Thomas?
Što je bilo?
Krenuli smo ga prati i pokazao je znakove svijesti.
Thomas?
Otvori oči.
Stisni mi ruku.
Tako. Stisni ruku.
Vrlo dobro.
Drugu.
Stisni drugu ruku.
Hajde, otvori oči.
Otvori oči. U bolnici si.
U bolnici si i dišeš uz pomoć cjevčice.
Da, boli. Maknut ćemo je. Može?
-Bit će sve u redu. -Može.
Ovdje smo. Opusti se.
-Samo polako. -Tako.
Dobro. Diši.
Vadimo cjevčicu. Ništa se ne brini.
-Super. -Sad ćemo te uspraviti.
-Sad se jako zakašlji. Tako. -Bravo. Savršeno.
Gotovo je.
Umetnut ćemo ti nosnu kanilu da ti pomogne disati.
Ne boli. Stavlja se u nos.
-Duboko diši. -Eto ga.
-Sjajno. -Bit će dobro.
Eto ga.
Vratio si se.
Dobar dan, Thomas.
Prepoznajete li me?
Anna Kieffer, vaša psihologinja.
Upoznali smo se kad ste se probudili. Sjećate li se?
Ovako je bolje, zar ne?
-Ne mogu se pomaknuti. -To je zasad normalno.
Dugo ste bili u komi. Mišići su vam strašno oslabjeli.
No ovdje će se brinuti o vama
i pomoći vam da se oporavite.
I ja sam ovdje da vam pomognem.
Sjećam vas se.
To je dobro.
Sjećate li se što se sinoć dogodilo?
Opet ste imali napadaj panike.
Čega se bojite?
Čudovišta.
Nema čudovišta.
To vam se vraćaju sjećanja i oporavlja pamćenje. Shvaćate?
Sjećate se zašto ste ovdje, zar ne?
Ne.
Već sam vam ispričala.
Želite li opet čuti?
Dobro.
Nešto se strašno dogodilo u vašoj kući.
Prije tri godine.
Vaši roditelji, Betty i Marc, ubijeni su vatrenim oružjem.
Ondje je bio i vaš bratić Dylan.
On je ustrijeljen pa zadavljen.
Vas su našli
na rubu smrti s nožem u trbuhu.
Tad ste imali 16 godina.
Sad je 2001. i imate 19.
Čujete li me?
Thomas?
Thomas, pogledajte me.
Thomas?
Ostanite sa mnom.
Primi me za ruku.
Stisni što jače možeš.
Thomas?
Stisni mi ruku, molim te.
Hajde. Stisni mi ruku.
Laura.
-Molim? -Gdje je?
Gdje mi je sestra?
O tome radije razgovaraj sa psihologinjom.
Sad se primimo posla. Stisni mi ruku.
Hajde. Gledaj, ovako.
Tako.
Jače.
Možeš li jače?
To je dobro. Sad pusti.
Pusti, Thomas. Otvori šaku.
Pusti mi ruku.
Dobro.
Mislio sam da trebate znati.
Hvala.
Nemojte mi nauditi sestri.
Zašto bih joj naudila?
Je li ovdje?
Ne.
-Nije. -Gdje je?
Rekli ste fizioterapeutu da je vaša sestra bila s vama u noći ubojstava?
Nije ništa učinila.
Ja nisam policija, Thomas.
Doći će vas ispitati.
Ali dotad imamo vremena shvatiti što se dogodilo.
Gdje mi je sestra? Želim je vidjeti.
Slušajte me.
Laura je nestala.
Molim?
Sestra vam je nestala.
Mogu vam pomoći da se sjetite.
Moramo znati što se dogodilo.
Te je noći bilo veliko nevrijeme.
Susjedi kažu da su se zidovi tresli od grmljavine.
Pronađeni ste rano ujutro na podu dnevne sobe.
S nožem u trbuhu.
Vaša je kuća na broju 7 ulice Rue des Corneilles.
Ondje živite.
S obitelji.
Kuća je lijepa.
S malom okućnicom.
Dvokatnica je s velikim erkerima.
I kamenom fasadom.
Vraća li vam se slika?
Da.
Recite mi što vidite.
Svoju kuću.
Je li netko s vama?
Da.
Laura.
Kako izgleda?
Lijepa je.
Ne idi! Laura, ne!
Ovdje sam.
S vama.
Nastavite.
Želiš da imam problema?
Prestani me ovdje zvati.
Dala sam ti broj trgovine, ondje zovi.
Sutra.
Ne znam.
Čudno, prazna soba u kući.
Postoji li nešto
u toj sobi što ne želite vidjeti?
Ne, slaže se.
Mogu ranije otići iz trgovine.
-Trenutačno nema žive duše. -Da.
-Napokon si ogladnio? -Da.
Dođi, sjedni.
Hoćeš mesa?
Hoću.
Kruha?
Hvala.
Približi tanjur.
Tjestenina je možda prekuhana.
Dobar tek.
Hvala.
Zašto se tako smješkaš?
Ne smješkam se.
Brzo ću.
Nemoj ništa reći.
Dobro.
Sve u redu?
Da.
Od tebe?
Zašto?
Otvori. Vidjet ćeš.
Sviđa ti se?
Nećeš je staviti?
Hoću.
Onda?
Pusti.
Prestat će.
Ja ću.
Ostani gdje jesi.
Rekla sam da se ne mičeš!
Želi li netko
još mesa?
-Moramo ga pojesti. -Sutra ćemo, Betty, u redu je.
Taj pas nikad ne prestaje! Nepodnošljivo.
Što vam znači Laura?
Sve.
Završit ćemo za danas.
Sjećanja će vam se vjerojatno vraćati i izvan naših seansi.
Dopustite im. Ne opirite se.
Ali jedno vas molim.
Nemojte siliti pamćenje bez mene.
Dezorijentirani ste.
Mogli biste
pomiješati prošlost i sadašnjost.
Sjećanja i stvarnost.
Shvaćate?
Važno je.
Da.
Hvala.
-Laku noć. -Laku noć.
Maknut ću ovo. Ne treba ti više.
Prvi put u kolicima može biti bolno.
Dobro?
'Dan.
Zdravo.
Kako ide?
Hej!
-Kamo ga vodiš? -Na fizikalnu.
Pa ima je u sobi.
Ne, ima termin.
Jesi siguran?
Jesam.
-Gdje mu je psihologinja? -Čemu sva ta pitanja?
Ništa. Zaboravi.
Digni nožne prste prema stropu. Hajde.
Polako.
Tako. Ne na silu.
Dobro. Opusti.
Pokušaj ne podizati stopala. Samo prste. Hajde još jednom.
Dobro. Opusti. Predahni malo.
Izvrsno.
Bastiene!
Potrudi se.
Pogledaj kako drugi pokušavaju.
Moraš se potruditi.
Inače ti ne mogu pomoći.
Thomas, prijeđimo na strunjaču.
Je li dobro tako?
Još jednom.
Eto.
Prelazimo na lakat.
-Savij ga. -Hajde.
-I ispruži. Tako. -Super.
Još samo jednom savij
i ispruži ruku. Super.
Thomas?
Pridignut ću te.
Hajde.
Pokušaj podignuti glavu.
Thomas?
Što ti je?
Reci mi gdje te boli. Thomas?
Laurie, dođi mi pomoći.
-Što se događa? -Ne znam.
Podigni ga.
Pokušao sam, ali… Thomas, opusti glavu.
-Diši. Bit će dobro. -Thomas?
Thomas?
Ovdje ste sigurni.
Nitko vam neće nauditi.
-Bio je ondje, vidio sam ga. -Ali samo ste ga vi vidjeli.
-Te su slike plod vašeg uma. -Ne.
-Nisu stvarne. -Dolazi po mene.
To je priviđenje.
-Ne vjerujete mi. -Nije to.
Zašto mi ne vjerujete? Uzeo je Lauru, sad traži mene.
Kako je uzeo Lauru? Sjećate se nečega?
Bio je ispred kuće.
Umukni, pseto!
To je on.
Što radiš tu?
Dolaziš mi pred kuću?
Moja te majka ne želi više vidjeti!
Gubi se!
Ne zovi više!
Hajde, uđimo.
Što je to?
Betty, ti si?
Sve u redu?
Obraćam ti se.
Što si učinila?
-Ništa. -Nije ništa. Prekrivena si krvlju.
Pregazio me auto. Zadovoljan?
Operi to da mama ne vidi.
Odakle joj posjekotine?
Ne znam.
Peče?
Ne.
Ne osjećam ništa.
Marc, ja sam.
Što je bilo?
I ti me se bojiš?
Ponekad.
Što vas plaši kod Laure?
Je li znala planuti
i postajala nasilna?
-Nije. -Što nije?
Nije ništa učinila.
Kako možete biti tako sigurni
ako ste zaboravili što se dogodilo?
On je.
Tko?
Ljubavnik vaše majke?
Da. Naudio joj je.
On je ozlijedio Lauru?
Thomas?
Ne znam.
Tko je onda?
Tako, odlično.
Držim te, bez brige.
Vidiš? Hodaš.
Polako. Tu sam.
-Idemo. -Ne, želim nastaviti.
-Ne. -Želim nastaviti.
Dosta je za danas. Bio si sjajan. Hajde.
Pusti me. Prestani. Pusti me!
Pusti me.
-Dođite vidjeti. -Što?
Dva su se aviona srušila u New Yorku.
Ozbiljno?
Zabili su se u tornjeve. Stotine mrtvih. Na svim je vijestima.
Nikad nisam vidjela takvo što.
-Na televiziji je, dođite. -Evo nas.
Vraćamo se za dvije minute.
Ako nešto zatrebate,
tu smo iza vrata. Dobro?
Zašto si ovdje?
Ne govoriš?
Netko me pokušao ubiti.
Nožem.
Ne znam tko.
Zaboravio sam.
A ti?
Tko je bio unutra?
Mrtvi su?
I moji su roditelji mrtvi.
A sestra mi je nestala.
Isti smo.
Što se događa?
Sam si se pomaknuo? Ne smiješ se kretati bez mene. Jasno?
Da.
Vijesti su loše?
Da. Jako loše.
Što vam je s nogom?
Imala sam nesreću.
Prometnu?
Zašto mislite da je bila prometna?
Možete li zatvoriti vrata?
Zašto me tako gleda?
Ne gleda tebe.
Gleda mene.
Zašto niste s Laurom?
Ne znam gdje je.
Naprotiv, mislim da ste bili s njom.
Slijedili ste je, zar ne?
Gdje ste zaista bili?
-Meni se smiješ? -Ne.
Sve je u redu.
Volim biti s tobom.
Stvarno?
Da, stvarno.
Nisi poput ostalih.
Posebna si.
Prestani! Boli me!
Jebote.
Stvarno nisi normalna!
Oprosti, nisam htjela.
Ne diraj me više!
Ne gledaj.
Ne gledaj!
Pogledajte, Thomas.
Pogledajte je.
Dobro je, brzo napreduješ.
Kad ću prohodati?
Ovim tempom uskoro, mislim.
A Bastien?
Ne brini se za Bastiena. Brini za sebe.
Vidimo se sutra.
Bastiene?
Thomas!
-Što radiš? -Ne, čekaj. Vidi.
Baci je natrag.
Bravo, Bastiene.
Odlično.
Sjajno. Dobro vam ide, dečki.
Dobro.
Hajde, Thomas.
Bravo!
Dobro, dosta je.
Zašto?
Zato.
Ja ću te odvesti natrag, Bastiene.
Hvala.
Laura?
Gdje si, dušo?
Laura!
Laura, uopće nije smiješno!
Laura!
Laura?
Makni se!
Laura!
-Čekaj! -Ne miči se!
Vrati se! Čekaj!
Laura?
-Laura! -Prestani se micati!
Laura!
Laura, otvori!
Laura! Otvori!
Ti!
Ti si taj!
-Što si joj učinio? -Prestani!
-Umukni! -Gdje je?
Mama!
Ne vidiš da si za sve ti kriv?
Dobro.
Pitala sam i uvjeravam vas da sinoć u smjeni nije bilo muškaraca.
Nemoguće.
-Žao mi je. Varate se. -Pogledajte mi ruku.
Imali ste napadaj panike, sestra vam je dala sedativ.
Pogledajte, zapisano je.
Jessica u 3.17.
Znam što sam vidio. Nisam umislio.
-Silili ste pamćenje. -On zna gdje je Laura.
-Pomiješalo vam se. -On je taj!
Thomas, vrtimo se ukrug.
Molim?
Da.
Vrtimo se ukrug.
Ipak znate.
Što znam?
Znate što se dogodilo i gdje je Laura.
Znam samo
da su još mnogi dijelovi mutni.
Ne razumijem.
Revolver, na primjer.
I Dylan. Došao je k vama nekoliko dana prije tragedije.
Ima li vaš bratić kakve veze sa svim?
Ne stoji ondje, uđi.
Trebaš pomoć?
Ne trebam. Gotov sam.
Nećeš ponijeti loptu?
-Zašto? Igraš? -Ne.
Izvoli.
Nije teško.
Jesi sve spakirao, dušo?
Što je bilo?
Ne razumijem.
Zašto me šalješ k njima?
Jer su nam obitelj.
Ali želim ostati s tobom.
Ne budi takav, molim te.
Zašto? Mogu…
Spavao bih u hotelu blizu bolnice i posjećivao te svaki dan.
-Poslušaj me. -Dylane, ne.
Tri tjedna.
Što su tri tjedna?
Znaš…
Za tvoju je mamu najbolje da pođeš s nama.
Shvaćaš?
Kažeš da su obitelj?
Ne viđamo ih.
Ne poznamo ih.
Istina.
Ima pravo.
Ali sad sam ovdje.
-Ovdje sam. -Dobro.
Trebali biste krenuti. Čeka vas dug put.
Imaš pravo.
Čuvaj se.
-A ti mi čuvaj sina. -Hoću.
Javit ću ti čim stignemo.
Dylane.
Dođi, zagrli me.
Mama…
Zagrli me.
Volim te.
I ja tebe.
Volim te.
Volim te, mama.
Idemo?
Sestro, izvoli.
Ovo je za tebe.
Hvala.
Što je to?
Dođi vidjeti.
Dylane, dođi.
To je tata?
Moja princeza.
-Prelijepa je. -Tako slatka.
I Dylan!
Dođi vidjeti.
Dođi!
Rekao si da nismo obitelj, ali pogledaj. Tu smo zajedno. Baš si sladak.
Ovo sam ja u trbuhu?
Čekaj!
Što je poslije?
-Gdje sam? -Moramo ići.
Zašto nema mojih fotografija?
Mama, gdje sam?
-Gdje sam? -Dosta je bilo.
Idemo.
Kako je kod vas napadao!
Zar ne?
I još se nije otopio.
Obožavam snijeg.
Možemo li pustiti glazbu?
Smeta li ti?
-Ako pustimo glazbu? -Ne.
Novi salon za njegu pasa…
Donosimo vijesti…
…koji učiteljicu zovu „mama”…
To! Da.
Kad me otvore
Usne mi bride kada krv osjete
A tko ih dirne, oteti se ne može
Poljupci bizarni
Može glasnije?
Delicije slatke
Nasumce birani iz odiseje glatke
Zloba čista zablista propelerom Uliksa
S ulice
Penelopa, dijete popa, oko sebe omota
Dekolte
Otrovan ja sam cvijet
Teška mirisa
Gljiva što ti ruši svijet
Smrtonosna
Srce mi je crno
Jebote!
…rudnika
Pripada prvo…
Glupačo!
Ne plači, mamice.
Prestani.
-Ne plači. -Prestani.
-Pusti me. -Ne plači.
Ne plači, mama.
Što osjećate?
Ništa.
Primite me za ruku ako želite.
Anna.
Anna!
Jeste dobro? Prespavali ste ovdje?
Što se događa?
Stigli su.
Žele vas vidjeti.
Vratit ću se.
Što radiš ovdje?
-Ništa. -Van!
Molim?
-Ne šalim se. Moraš izaći. -Dobro, sići ću kad završim.
-Nisi razumio. Izlazi! -Smiri se!
Misliš da sam luda?
Je li?
Što je tom psu?
Bjesnoća.
Ne zajebavaj me.
Istina je.
Onda ga treba uspavati.
Zašto ne smijemo biti ovdje?
Jednostavno ne smijemo.
To je glupo.
Bila bi super spavaća.
Bolja od podruma.
Što se događa?
Tko je to bio?
Pronašli su Lauru?
Nemamo više vremena.
-Znaju li gdje je? -Moramo postići napredak.
Recite mi.
Anna?
Znam odakle revolver.
Baš si bio gladan.
Želiš li još?
-Ne, hvala. -Vidi koliko je ostalo.
-Uzmi. -Samo još malo.
Baš mi je drago.
Hvala, Betty.
Je li ti dobro dolje?
Jest.
Rekao bi mi da nešto nije u redu?
Sve je u redu.
Odlično.
Reci joj da želiš gore.
Nije istina.
Istina je. Rekao si da bi bila super spavaća.
-I da je glupo što je prazna. -Nisam to rekao.
Vjerujem ti, Dylane, ne zamaraj se.
-A meni ne vjeruješ? -Ne počinji.
Vjeruješ li mi ti, tata?
Rekla sam ne počinji.
Ispričaj se.
-Ispričaj se. -Dosta, kvragu!
Rekao je to.
Dobro.
-Poslije ćemo. -Što ćemo poslije?
U pravi čas.
Da se možda ja javim?
-Ti i ja ćemo razgovarati. -Thomas, prestani.
-Što tebe muči? Onaj drugi? Još je s njim? -Prestani, rekao sam.
Što? On je obitelj. Ima pravo znati.
Umukni!
Dylane!
Mama te želi čuti.
Bit će dobro. Vjeruj u nju.
Poznajem je. Znam da je borac.
Borit će se i pobijediti.
Ne brini se.
Žao mi je zbog večeras.
Nije baš bilo veselo.
Nema veze.
Jesi dobro?
Jesam.
Mama mi je čudna, zar ne?
Ne bih rekao.
Mislim, ovdje nije kao kod tebe.
Znam.
Što znaš?
Što se dogodilo, zašto su takvi.
Onda znaš i što moji roditelji skrivaju u sobi?
Ne?
O čemu govoriš?
U kutiji je.
Skrivenoj na dnu ormara.
Tata ga je donio.
Vidjela sam ga.
Davno.
Još je na istom mjestu.
Gluposti.
Istina je.
Možda si je tata htio prosuti mozak.
Ili i njoj i sebi.
Ili nas sve ubiti?
Makni ruku!
Ne plači!
Nema opasnosti, meci su kod mene. Neće ih naći.
Ne želim da umre.
Neće umrijeti.
-Gasi li se ikad taj pas? -Nikad.
Nepodnošljivo je.
Znam.
Laura?
Jesi tu?
Našao si me.
Što ti je danas?
Gdje je Bastien?
Promijenio je grupu.
-Zašto? -Eto tako.
-Počnimo. -Ne.
Kako „ne”?
Vrati me u sobu.
Zdravo, Thomas.
Ne želim je vidjeti.
Neka izađe!
-Pustite me! -Pustite ga, u redu je. Hvala.
Možete li zatvoriti vrata?
Hvala.
Što je bilo?
Recite mi.
-Vidio sam vas na parkiralištu. -Što?
S bolničarom.
-Kako? -Recite mi istinu.
-Koju istinu? -Recite mi!
-Možete hodati? -Recite mi.
-Možete hodati? -Hajde!
Da.
Razgovarala sam s bolničarom.
Morala sam mu objasniti što radimo.
Lažete. Mislite da sam glup.
Ne. Nipošto.
Od početka me tretirate kao idiota!
Nemojte projicirati svoj bijes na mene. Nećete ništa postići.
Zašto mi punite glavu tim stvarima?
Ne punim vam glavu. Pomažem vam da se sjetite.
Thomas, pogledajte me.
-Ispričat ću vam priču. -Ne.
-Jedan pokus. -Izlazite.
Bilo je to davno. Car Fridrik…
Izlazite, rekao sam!
Car Fridrik II. uzeo je šestero novorođenčadi.
Naredio je dadiljama da ih hrane i presvlače,
ali da ne komuniciraju s njima i ne maze ih.
Da ne formiraju odnos.
-Pogađate što se dogodilo? -Ne zanima me.
Sva su djeca umrla.
Sva.
Opstajemo samo stvaranjem odnosa.
Ne uništavajte ovaj koji imate sa mnom. Samo vam je taj ostao.
Nije istina. Imam Lauru.
Imate Lauru?
-Je li sad ovdje? -Dosta.
-Znam kako je odrastati sam. -Završili smo!
Ne.
Nastavljamo.
Reći ću vam istinu.
Laura je bolesna.
-Od djetinjstva ima poremećaj ponašanja. -Prestanite.
-Stanje se pogoršavalo s godinama. -Udarit ću vas ako ne prestanete!
Uživate manipulirati mnome?
Vi manipulirate sjećanjima.
Zašto me uvjeravate da je ona kriva?
Znate što vidim?
Reći ću vam.
Dijete na koje se shrvani roditelji nisu obazirali. Odraslo je samo
i patnju pretvorilo u nasilje.
-Ne mogu više. Prestanite. -Zašto vam je otac bio slomljen?
A majka hladna i distancirana?
-Zašto ste samo vi preživjeli? -Prestanite, ne mogu više.
-Čija je ona prazna soba? -Dosta.
Gdje je Laura?
Gdje je?
Ne znam…
Naprotiv.
Mislim da ćete mi sad reći. Gdje je Laura?
Gdje je cijelo vrijeme bila?
Recite mi.
Iza zida.
Što se događa?
Susjedin pas. Mrtav je.
Nemojte stajati tu i gledati. Hajde.
Dylane, dolaziš?
Nisam ništa učinila.
Nisam!
Thomas, hoćeš li prestati?
Ne mogu više…
Marc, uzmi ga, učini nešto.
Thomas, smiri se.
Izludit će me.
Izludit ćeš me, Thomas.
Znate što vidim?
Dijete na koje se shrvani roditelji nisu obazirali. Odraslo je samo…
I svoju patnju pretvorilo u nasilje.
-Ostani sa mnom! -Prestani!
Thomas, prestani!
Smiri se!
Dosta.
Mama!
Rekla sam da se ne mičeš!
Prestani! Boli me!
Što radiš tu? Moja te majka ne želi vidjeti!
Gubi se!
Što si sad učinio?
Pregazio me auto. Zadovoljan?
-Van! -Molim?
-Ne smijemo biti ovdje. -Dobro, sići ću kad završim.
-Izlazi! -Smiri se!
Vjeruj u nju.
Makni ruku.
Pusti me.
Bastiene!
Probudi se!
Probudi se.
Bastiene, moramo ići.
Moramo odavde.
Što radiš? Prestani.
Bastiene!
Prestani!
Bastiene, prestani!
-Neću ti nauditi! Moramo ići! -Prestani!
-Hajde! -Prestani, jebote!
Majku mu!
Jesi li dobro?
U redu je, gotovo je. Ovdje sam.
Smiri se. Gotovo je.
Dylane?
Zašto si opet gore? Rekao sam ti da ne smijemo.
Mama?
Što radite?
Što je ovo?
Dylan dobiva sobu.
-Molim? -Ne želi više biti s tobom dolje.
Oduvijek govoriš da nitko ne smije u tu sobu.
Ubio si psa!
-Nisam. Nisam ga ja ubio, mama. -Kako si mogao? To je čudovišno.
Ti si čudovišan.
Pomoći ćemo ti. Osigurat ćemo ti liječenje.
Mama… Mama!
-Što si im rekao? -Marc!
-Zašto si to rekao? Zašto? -Rekao sam istinu! Učinio si to!
-Smiri se, Thomas. Diši. -Tata, kunem se, nisam ništa učinio.
-Nisam ga ja ubio! -Diši. Prestani.
Nisam ga ubio, kunem se! Nije istina!
-Prestani! -Nisam ja! Nisam ga ubio, kunem se.
Plašiš nas.
Pusti nas na miru.
Mrtvo puhalo.
Svi ste jadni!
Hajde.
Marc?
Marc, ti si?
Marc, što je bilo?
Kvragu, odgovori mi!
Betty?
Što je to bilo?
-Ne miči se. -Što ti je?
Thomas, čekaj.
-Ne miči se. -Čekaj, Thomas…
Nemoj!
Otvori.
-Stani! -Otvori!
Žao mi je.
Preklinjem te…
Ne čini to.
Upomoć!
Znali ste da može hodati?
Anna?
Odgovorite mi. Jeste li znali da može hodati?
Jeste.
-Shvaćate li da ga je zamalo ubio? -Ne. Mislim da mu nije htio nauditi.
U potpunoj ste zabludi.
-Od početka imate krivi pristup. -Izađimo, molim vas.
Pustili ste da misli da mu je sestra živa.
-Ne ovdje. -Dosta je bilo vaših spletki.
Neka čuje.
Sestra ti je mrtva.
Udario ju je auto malo prije tvog rođenja.
-Eto. -Jeste gotovi? Ponosite se sobom?
-A vi? Čemu je služio vaš pokus? -Saznanju je li odgovoran za svoja djela.
Molim?
Slušala sam ga i pratila njegova sjećanja.
-Prestanite. To su gluposti. -Već sam vam rekla.
Kad se probudio, oživio je sestru kako bi izbjegao stvarnost.
Shvaćate li što govorite?
Što ste htjeli? Da mu sve kažem, da dođe do dekompenzacije i da ga opet izgubimo?
To je čudovište.
Ima pravo na liječenje.
Da ga netko čuje i vidi.
Što god vi mislili.
Dajte mu i oprost usput.
Izađite.
Molim vas.
Žao mi je, Thomas.
Zaista mi je žao.
Ja sam mina nagazna
Konj ispred Troje
Poklon prepun otrova
Kad me otvore
Usne mi bride kada krv osjete
A tko ih dirne, oteti se ne može
Nasumce birani iz odiseje glatke
Zloba čista zablista propelerom Uliksa
S ulice
Penelopa, dijete popa, oko sebe omota
Dekolte
Otrovan ja sam cvijet
Teška mirisa
Gljiva što ti ruši svijet
Smrtonosna
Srce mi je crno, ugljen iz rudnika
Pripada prvo prljavim dečkima
Poljupci bizarni, delicije slatke
Nasumce birani iz odiseje glatke
Zloba čista zablista propelerom Uliksa
S ulice
Penelopa, dijete popa, oko sebe omota
Dekolte
Imam oči guje, mrtvački zelene
Tvoj se krik čuje kada porazim te
Poljupci bizarni, delicije slatke
Nasumce birani iz odiseje glatke
Zloba čista zablista propelerom Uliksa
S ulice
Penelopa, dijete popa, oko sebe omota
Dekolte
PREMA STRIPU TIMOTHÉA LE BOUCHERA
ZA VICTOIRE LEFEBVRE-FISCH VJEČNO NAŠU „VICKY BAOLI”