Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Gata, începem! Așa!
‎Salut! Eu sunt Teddy Jackson. ‎Vă voi prezenta Benzile Teddy!
‎S-a terminat cu ganterele. ‎Cele mai tari sunt benzile.
‎De ce? Obțineți cea mai bună rezistență.
‎Le întindeți, faceți ce vreți cu ele.
‎Cel mai bine e să repetați. ‎Repetați până simțiți efectul.
‎Chiar l-am simțit. Mama mă-sii!
‎M-a lovit fix la baza ochiului. La naiba!
‎O sută.
‎Salutare, oameni buni! Sunt Teddy Jackson.
‎Vă prezint Sauna Teddy!
‎Două bucăți etanșe de plastic.
‎Cam cât cinci saci de gunoi ‎din care s-au făcut două bucăți bune,
‎în care tot ce poți face e să transpiri.
‎Frate!
‎Amețesc. La naiba!
‎Stați! Fitnessul e… Nu!
‎Vă salut!
‎Sunt Teddy Jackson. ‎Vreau să vă prezint Bara Teddy.
‎Știu ce vă întrebați. „Ce e aia, Teddy?”
‎Vă spun eu ce e. ‎E o bară de tracțiuni reglabilă.
‎De ce am făcut-o? ‎Fiindcă unele bare sunt prea sus.
‎Pe aceasta o puteți regla pentru confort.
‎O reglați pe înălțime ‎și puteți face tracțiuni toată noaptea.
‎Haideți!
‎La treabă!
‎Rahat! Lori!
‎Fir-ar!
‎Dă-o-ncolo!
‎Lori…
‎- Mi-a căzut Bara Teddy în cap! La naiba! ‎- Teddy!
‎- Cum filmez, cum cade. ‎- Inventează ceva mai puțin periculos!
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Mie nu vrei să-mi spui, ‎dar lui îi spune toată lumea totul.
‎Trebuie să vă spun că sunt onorat.
‎Mă ocup de el de două zile, ‎dar e călit în forțele speciale franceze…
‎Scuze! A gătit nevastă-mea…
‎Înainte să începem, ‎să-ți spun câte ceva despre mine!
‎Am fost crescut de bunicul meu
‎lângă un lac înghețat, ‎în mijlocul pustietății.
‎Era un om bun.
‎M-a învățat multe lucruri utile.
‎Într-o după-amiază rece, ‎în timp ce pescuiam pe lacul înghețat,
‎am văzut o chestie mare care se apropia.
‎Era un grizzly.
‎Bunicul a țipat la mine să fug
‎și am fugit cât mă țineau picioarele.
‎Când m-am uitat în urmă,
‎am învățat un ultim lucru ‎de la bunicul meu.
‎Urșii au gheare foarte ascuțite,
‎pe care le folosesc pentru a felia ‎pielea victimelor lor, încă în viață.
‎Îți povestesc toate astea ‎fiindcă mă vei implora să te cruț,
‎dar nu-ți voi auzi țipetele.
‎Toate sentimentele mi-au secat demult, ‎pe acel lac înghețat.
‎Îți pierzi timpul.
‎După ce îți scot ochii și-ți tai urechile,
‎ouăle și toate organele de simț,
‎dacă tot nu-mi vei fi spus ‎ce vreau să aflu…
‎- Te rog! ‎- O să te feliez ca ursul pe bunicul meu.
‎E Grenkin! Velvel Grenkin.
‎Strada Castro nr. 275.
‎Velvel Grenkin e acolo, jur.
‎Le voi povesti cândva nepoților mei.
‎Sau… nimănui, niciodată.
‎Te plac.
‎Spune-i soției tale ‎că secretul e ienupărul sălbatic!
‎Nu cel de la magazin.
‎Arată ca niște căcăreze de iepure, ‎deci trebuie să-l miroasă mai întâi.
‎Cine dracu' era ăsta?
‎Nu!
‎Bună dimineața, Yorktown! ‎E 08:10 și e o dimineață frumoasă de luni.
‎Copiii mei m-au uitat de tot.
‎Te-ai trezit!
‎La mulți ani!
‎- Cât e ora? ‎- Cred că e…
‎E ora la care am putea face copii.
‎O facem în poziția aia mai neplăcută. ‎Plăcută pentru tine, nu pentru mine.
‎- E vorba despre… ‎- Copil?
‎…supraviețuirea speciei.
‎Ce e? Încerc doar să-ți detaliez totul.
‎Te înțeleg, dar treaba cu copilul ‎nu poți să o teddylești.
‎Ce înseamnă asta, scumpo?
‎Așa se spune acum la firmă.
‎Când cineva face o prostie, ‎zic că a teddylit-o.
‎Au numit un mod de a greși după mine?
‎- Acum ești deja un verb. ‎- Astea sunt chestii din trecut.
‎Lasă trecutul! Uite ceva din prezent!
‎Ia uite!
‎Hai, uită-te!
‎Onancock, Virginia?
‎Am închiriat o căbănuță pentru ziua ta.
‎Va fi mult timp de făcut copii.
‎Ce e asta? Nu pot citi nimic. ‎Nu e destul toner.
‎E rezervarea, iubito.
‎- Plecăm diseară. E perfect. ‎- Mulțumesc.
‎- Nu-ți mai stric ziua de naștere. ‎- Să vorbim serios!
‎Ai vorbit cu Marty ‎despre ideea ta de afaceri?
‎Nu încă, dar am avut un motiv întemeiat.
‎- Aștept momentul potrivit. ‎- Nu există așa ceva. Fă-o, pur și simplu!
‎Ai dreptate. O voi face, pur și simplu.
‎- Vorbesc azi cu el. ‎- Azi?
‎Va muri după ideea mea. ‎Vom întoarce banii cu lopata.
‎Voi plăti taxele restante. ‎Voi repara casa. Așa voi face.
‎N-am putea începe cu becurile și tonerul?
‎Asta înseamnă să o teddylești, nu?
‎- Bine. Mă ocup de bec. ‎- Și de toner.
‎Și de toner.
‎- 'Neața! ‎- Teddy! Știu.
‎- Trebuia să vin la sală. ‎- Păi să vii, Betty!
‎- Vin. ‎- Visează mult, lovește mai mult!
‎- Mersi! ‎- Poftiți!
‎Sala lui Marty. E pe strada asta.
‎Prânzul vi-l lăsați și apoi boxați!
‎Box fără contact, Marty.
‎- Box fără contact? ‎- E treabă serioasă.
‎Detaliez aici întreaga idee.
‎Cel mai important lucru e că e tot box,
‎dar fără contact.
‎Ăsta e tot farmecul.
‎Fii atent! Fac tot atât sport ‎cât aș face în mod normal, nu?
‎Dar nu te ating.
‎M-a entuziasmat așa de mult ideea,
‎încât am făcut și un clip demonstrativ.
‎Ca să văd ce zice lumea. Trei comentarii.
‎Iar întrebările sunt simple. ‎„Ce e chestia asta?”
‎- Asta… ‎- Gândește-te!
‎E cea mai tâmpită idee pe care am auzit-o.
‎Vânzările nu-s punctul tău forte.
‎Sincer, nu știu ce înseamnă cuvântul ăsta. ‎Ce vrei să spui?
‎- Fii atent aici! ‎- Sigur.
‎Vezi fluturașii făcuți de tine? ‎Am irosit tot bugetul de marketing pe ei.
‎Dar clienții pot apărea oricând.
‎- Trebuie să ai răbdare. ‎- Poate ar apărea.
‎- Dacă ai fi pus adresa pe fluturaș! ‎- Poftim?
‎- Cine are nevoie de adresă? ‎- Clienții mei.
‎Te vor suna, Marty.
‎- Ai uitat și numărul de telefon. ‎- La naiba! Așa e?
‎Ești un tip de treabă, Teddy. Chiar ești.
‎- Dar eu am nevoie de un tip tenace. ‎- Sunt tenace.
‎Mă concediezi?
‎Vreau rezultate.
‎Boxul fără contact îți va aduce rezultate.
‎Îmi pare rău, Ted.
‎Am muncit mult la asta.
‎Ce prost sunt!
‎INTRARE APEL: ȘEFA
‎Da, doamnă!
‎Ești gata să revii la lucru?
‎Acum lucrez doar la micul-dejun.
‎Micul-dejun poate aștepta.
‎Un client important
‎are pentru noi o misiune majoră, ‎cu onorariu de două milioane de dolari.
‎Cu respect, vă ascult.
‎Mă gândeam eu.
‎Va fi o extracție în două etape.
‎Un milion de dolari după fiecare.
‎O asemenea plată apare o dată la zece ani.
‎- Unde? ‎- În Onancock, Virginia.
‎La ora 19:00. Fugi!
‎- Bună! ‎- Bună! A apărut micul meu avocado.
‎După GPS, ajungem la ora 18:00.
‎- De-abia aștept! ‎- Atunci, mă duc să mă îmbrac.
‎- Bine. Fugi! ‎- Bine?
‎Cum a fost cu Marty?
‎- Cum a fost cu Marty? ‎- Da.
‎- Păi… A fost grozav. ‎- Da?
‎A zis că nu e ‎cea mai tâmpită idee pe care a auzit-o.
‎- Super! ‎- Da.
‎- Sunt mândră de tine. ‎- Și eu, de tine.
‎Ascult.
‎Ai fost reconfirmat.
‎Plata e în numerar, ‎pe loc, la încheierea misiunii.
‎Te va aștepta cineva acolo.
‎E la numărul 1465.
‎Marfă!
‎Un centru spa de zi?
‎- Parcă era o căbănuță. ‎- E o căbănuță.
‎Merg să mă văd cu tipul de la cabană, ‎dar te las aici, căci ai două ore de spa.
‎Teddy Jackson, ce te mai pricepi!
‎- Îți place? ‎- Da.
‎O să ai parte de tot tacâmul.
‎- Cosmetică, manichiură și pedichiură… ‎- E grozav.
‎- Bine? ‎- Mersi!
‎Cu plăcere, iubi.
‎Mama lui de toner!
‎Ce e asta? Unde sunt?
‎Ăsta e un șase sau un opt? ‎Asta trebuie să fie.
‎Lori, de data asta n-o s-o teddylesc.
‎Am cutia magică. Haide!
‎Hai!
‎Rahat! Fir-ar să fie!
‎Ce drăguț! Tare drăguț pe-aici!
‎Ai ajuns devreme.
‎Cine ajunge la timp întârzie. Nu-i așa?
‎Te rog, ia cutia asta! ‎Sunt și sticle. Ia sticlele!
‎Mă dor picioarele… Ce mare ești!
‎Nu e rău. Nu e rău deloc.
‎Bine că am ajuns înainte să se întunece.
‎Altfel era de rău.
‎Șampanie?
‎E pentru a sărbători.
‎Voi încerca mai multe lucruri.
‎Face parte din metoda ta?
‎Nu, e doar de încălzire.
‎Când n-ai mai făcut-o de ceva vreme, ‎o mai iei razna.
‎Știi la ce mă refer.
‎Trebuie să joci periculos. ‎Să folosești cuvinte de siguranță.
‎Nu prea știu.
‎Poate tu ai propoziții ‎sau paragrafe de siguranță.
‎- Unde e baia? Trebuie să fac pipi. ‎- În spatele tău.
‎Rahat!
‎La naiba!
‎Vine!
‎FRIȘCĂ
‎Regret că auzi tot. Am jetul puternic.
‎Sunt așa de la șase ani.
‎Se numește „debit viguros”, ‎așa a spus doctorul.
‎E peste medie, la constituția mea.
‎LUBRIFIANT
‎Dar mai am un pic și termin.
‎Doamne!
‎Mă mir că am rezistat până aici.
‎Acum mă pot apuca de treabă.
‎Urmează-mă!
‎Îmi faci turul casei.
‎Ce e? O cameră de jocuri? ‎Aveți masă de ping-pong jos?
‎Salut! Ești de la închirieri?
‎Încântat!
‎Vai de mine! Ia stai! Ce se…
‎Nu…
‎Scuze!
‎Avem de lucru. Nu pleci până nu termini.
‎Avem de lucru?
‎Domnule Coughlin,
‎permiteți-mi să vi-l prezint
‎pe Omul din Toronto!
‎Ce? Stai puțin!
‎Omul din Toronto? Stai o secundă! Dă-mi…
‎Stai!
‎Stai așa!
‎Știu pe cineva care știe pe cineva ‎care te-a văzut cândva făcând asta.
‎I-ai schimbat viața.
‎Iar acum pot asista în direct.
‎Dacă nu cumva vorbește.
‎„Dacă nu cumva vorbește.”
‎A spus că, dacă vorbește,
‎lucrurile se pot schimba.
‎Pentru că tu știi cine sunt.
‎Mă cunoști.
‎Voi toți știți cine sunt eu.
‎Dacă știți ce știu eu, știți că îmi place ‎să comunic, să putem discuta omenește.
‎Nu?
‎- Te rog… ‎- Sper să înțelegi ce spun.
‎Doar comunicarea duce la înțelegere.
‎Nu e cald? Nu vă e… E cam…
‎E aerul, nu? Dă-te înapoi!
‎Lasă ciocanul și dă-te înapoi! ‎Mă simt înghesuit.
‎Și nu pot să fac ce am de făcut ‎dacă-mi stai în cap.
‎Trebuie să știi
‎că nu știu ce se întâmplă.
‎Nu știu ce vor.
‎Nu știu cine e „Omul din Toronto”.
‎- Dă-le ce vor! E vorba de bani? ‎- Nu.
‎Începe cu ochii.
‎Ce ai spus? Că încep…
‎Începi cu ochii.
‎Fii atent aici! Sunt mort după ochi.
‎Nu vreau să mă ocup acum de ochii tăi.
‎Chiar nu vreau. ‎Nu-mi place nimic din toate astea.
‎Nu-mi plac treburile violente.
‎Nu-mi place sângele.
‎Cică în Minnesota a feliat ‎un întreg salon de poker.
‎Ce am făcut în Minnesota?
‎I-ai feliat pe unii la poker.
‎Sigur că da. Să nu spună nimeni altceva!
‎De ce? Fiindcă încep să mă înfurii.
‎Mă înfurii și încep. Vezi aceste degete? ‎Sunt ultimul lucru pe care-l vei vedea.
‎Privește-le! Să știi că o fac.
‎- Doamne, nu! ‎- Cum e? Vrei s-o fac?
‎Nu!
‎- Vrei să… ‎- Nu!
‎- O s-o fac! Crezi că glumesc? ‎- Nu.
‎- Nu te aud! Asta vrei? ‎- Nu.
‎- Asta vrei? Atunci spune! ‎- Nu.
‎- Spune! ‎- Bine, îți spun.
‎Bine. 4-4-5-0-8
‎12-53-C.
‎Îmi pare rău! Te rog, nu-mi face rău!
‎Gata, încetează!
‎Stai să mă adun!
‎Te rog!
‎Asta vă trebuia?
‎- Salut! Eu sunt. ‎- Ne-ai salvat viețile.
‎Da. Spune-i colonelului că avem codurile!
‎Iar Omul din Toronto ‎se va întâlni cu el la Washington.
‎Ce e asta?
‎FBI! Nu mișcați!
‎- Nu! Nu trageți! ‎- Nu mișca!
‎Nu mișc!
‎Nu trageți! Nu mișc.
‎Nu trageți!
‎Adăpostiți-vă!
‎Se trage la sol.
‎Mașina mea!
‎Nu!
‎Fugi!
‎- Rahat! ‎- L-am prins.
‎Ce am făcut?
‎A fost o problemă cu tonerul. ‎Mergeam cu soția la o cabană.
‎Și, fiindcă n-a fost toner, ‎nu deslușeam adresa.
‎Nu știam dacă e un șase sau un opt.
‎Nu sunt Omul din Toronto, da? ‎Sunt doar un fraier din Yorktown.
‎- Știm asta, dle Jackson. ‎- Atunci dați-mi drumul, vă rog!
‎Arată-i!
‎- Acest telefon… ‎- Nu e ceva de bine.
‎…a fost ridicat de la tipul ‎care te-a întâmpinat la cabană.
‎I s-a trimis un mesaj lui Sebastián Marín, ‎fost colonel venezuelean, înainte de atac.
‎Anul trecut, ‎Marín a dat o lovitură de stat în țara sa.
‎Serviciile secrete ale SUA l-au oprit, ‎dar a fugit cu soția până să-i reținem.
‎De atunci, ne-a jurat răzbunare.
‎- Marín plănuiește un atac. ‎- Nu îl găsim.
‎Doar prin Omul din Toronto ajungeam la el.
‎Iar acum, Marín crede ‎că tu ești Omul din Toronto.
‎Singurul nostru mod de a-l găsi ‎e să continui să fii Omul din Toronto.
‎De ce am aflat ‎că informația a fost transmisă?
‎Nu eu am transmis-o.
‎Vreun asasin mărunt a avut noroc?
‎Sau a făcut o mare greșeală.
‎Parchează lângă copaci! Chiar acolo.
‎Asta e tot ce știm ‎despre Omul din Toronto.
‎E expert în peste 23 de arte marțiale.
‎În relația cu clienții, folosește coduri ‎din poezia americană a secolului XIX.
‎- Ce vraiște, nu? ‎- Din cauza asta am ajuns aici.
‎Știm că a crescut lângă un lac înghețat ‎din Canada, în mijlocul pustietății.
‎După ce a văzut un urs mâncându-i bunicul, ‎a rămas orfan.
‎Pe scurt, e o fantomă.
‎În afară de un contact cunoscut,
‎o femeie numită Debora, ‎care credem că îi e șefă,
‎lucrează de unul singur.
‎TEDDYJACKSONEGATA@HOTMAIL.COM
‎Cine naiba mai folosește Hotmail?
‎- Vă rog mult, mă lăsați să plec? ‎- Te vezi cu Marín mâine, în Washington.
‎- Ești de acord? ‎- Nu, n-o voi face.
‎Nu în Washington trebuie să fiu mâine, ‎ci lângă soția mea.
‎- Dacă pierd iar ziua ei… ‎- Santoro poate avea grijă de soția ta.
‎El cine e?
‎Santoro e cel mai bun.
‎Mă voi prezenta drept majordom personal,
‎o voi acompania o zi la cumpărături de lux
‎și mâine veți lua cina în Washington.
‎Nu vei face nimic de genul ăsta.
‎Va fi pe mâini bune, domnule.
‎Dar nu pe mâinile lui fine și îngrijite.
‎Nu-mi las soția cu acest om.
‎E un bărbat arătos și sigur e fermecător.
‎Trimiteți-l pe urâtul ăsta! ‎De ce să nu se ducă el?
‎Dacă era el, nu era nicio problemă. ‎Tu să rămâi aici!
‎- Nu! ‎- Sunt multe vieți în joc, Teddy. Te rog!
‎Știm din telefon că vă vedeți ‎la muzeul de artă din Washington.
‎Tu îl deconspiri pe Marín, ‎noi îl prindem și totul e gata.
‎Dacă eu voi face asta, ‎vreau să faceți și voi ceva pentru mine.
‎Bine.
‎Am o interdicție pe casă de ceva vreme ‎și îmi afectează viața.
‎O interdicție.
‎Și o datorie pe un card American Express.
‎Trebuie să plătesc lunar, ‎dar nu mi-au explicat niciodată ca lumea.
‎Bine.
‎Perfect. Ne ocupăm.
‎- E la fel și cu un card Visa. ‎- Visa?
‎Se poate plăti lunar, dar…
‎Nu mi-a ieșit.
‎Îi mai datorez și vărului meu Carl 300 $. ‎Dacă i-ați putea trimite banii…
‎Să pară că vin de la mine, ‎căci ține socoteala!
‎Doamna îl preferă ‎pe cel suedez sau pe cel profund?
‎Despre ce vorbești?
‎N-am auzit nimic în rețea.
‎Escrocul ăsta a lăsat urme de vreun fel?
‎Doar un profesionist poate ‎să mimeze atât diletantism.
‎- I-ai aflat parola de la e-mail? ‎- Algoritmul a găsit primele patru litere.
‎În două ore și 47 de minute, ‎găsește și restul.
‎E prea încet. Ce litere știm?
‎Până acum, P, A, R și O.
‎Ne momește.
‎PAROLA
‎Nu e frumos să nu mușcăm.
‎Salut! Sunt Teddy Jackson.
‎Vă urez bun-venit ‎la primul meu curs de box fără contact!
‎Se numește Teddybox.
‎E doar putere, fără durere.
‎Poate ai avut vreo altercație ‎sau te-a bruftuluit cineva.
‎Sau poate e cineva care nu trebuie pocnit.
‎Da? Vorbesc cu tine, Doug. ‎Știi și singur cine ești.
‎În școală, ‎Doug mă pocnea cu fructe în ceafă.
‎Acum o să-ți trag o mamă de bătaie.
‎- ‎Dacă pici în capcană, te descurci. ‎- ‎Unu, doi!
‎E un punct de vedere.
‎Un alt punct de vedere e ‎că va da nas în nas cu mine capcana lor.
‎- Bună, iubito! ‎- Bună! Începusem să-mi fac griji.
‎Să-ți faci griji?
‎Am sunat fiindcă am ‎o altă surpriză pentru tine.
‎Va veni cineva să te vadă.
‎L-am cunoscut deja pe Santoro.
‎E grozav.
‎- Știai că a studiat la Harvard? ‎- Nu, nu știam.
‎Ce ți-a mai spus?
‎Doar că Marty avea mare nevoie de tine ‎pentru o prezentare.
‎De ce n-ai zis că cineva de la Equinox ‎e interesat de boxul fără contact?
‎Urma să-ți spun, știi bine.
‎- Nu ești supărată, nu? ‎- Glumești? Sunt mândră de tine.
‎Santoro mi-a explicat că Equinox plătește ‎o excursie de cumpărături la DC…
‎Cină mâine-seară, oriunde vrem…
‎Lecții private de dans…
‎E acolo? Dă-mi-l puțin! ‎Vreau să discutăm ultimele detalii.
‎- Vrea să vorbească cu tine. ‎- Da.
‎- Domnule! ‎- Ce „domnule”? Lasă vrăjeala!
‎Nu va fi niciun dans.
‎Fără dans.
‎Poate că e mai bine să vă concentrați ‎la prezentarea pe care o aveți de făcut.
‎- Mă ocup eu de Lori. ‎- Dna Jackson.
‎Dna Teddy Jackson. De fapt, spune-i Teddy!
‎Bine.
‎Chiquitito ese, me la tiene pelada.
‎Și mai vorbește și spaniolă… Fată!
‎Așa…
‎Ce tip de treabă!
‎- Bine, iubito. Te iubesc. ‎- Și eu te iubesc.
‎Washingtonul așteaptă.
‎Întâlnirea e lângă intrarea de la muzeu.
‎Ei vor spune: „Pete roșii de sânge.”
‎Iar tu: „Pe puntea unde Căpitanul zace, ‎rece deja și mort.”
‎Ai înțeles?
‎Nu, nu am înțeles. Ce a fost asta?
‎De când este totul ‎o piesă de Shakespeare în parc?
‎- Ce e? Vorbești serios? ‎- E Walt Whitman.
‎Omul din Toronto alege coduri ‎din poezia americană a secolului XIX.
‎- Bine. ‎- E la dosar.
‎Acum e clar, era la dosar. ‎De parcă aș ști ce anume citesc!
‎- I-am zis lui Lawrence că nu vei reuși. ‎- Ascultă!
‎De ce mai am nevoie? ‎Vreau să termin odată.
‎- Lawrence, mă auzi? ‎- ‎Da.
‎- Trebuie să-l pun undeva. ‎- Nu mi-ai spus.
‎Gata, e bine. Ia ăsta!
‎Ce e asta?
‎Așa te putem urmări.
‎- Credeți că așa mă simt în siguranță? ‎- E de cea mai bună calitate.
‎Pete roșii de sânge.
‎Puteați să-mi dați o cască, să știu…
‎Mă auziți, nu? Încă mă auziți?
‎Adună-te, Teddy! Haide!
‎Fete roșii de… Nu. La naiba!
‎S-au întâlnit.
‎Pete roșii de sânge.
‎Da.
‎Așa sunt.
‎Da.
‎Fiindcă pe punte… ‎Toți știm ce s-a întâmplat pe punte.
‎Acolo m-am lovit la scăfârlie.
‎Asta îți spun eu ție.
‎Ce naiba face?
‎Eu sunt. Eu sunt Toronto.
‎Daniela Marín.
‎Colegii mei Luís și Andrés.
‎E o onoare pentru noi toți.
‎- Abia aștept să-l văd pe colonel. ‎- După etapa următoare.
‎Există o singură etapă, nu? ‎Îți dau numerele, apoi primesc banii.
‎- E o singură etapă. ‎- Nu, sunt mereu două.
‎Nu asta e înțelegerea. Înțelegerea…
‎- Înțelegerea e că-l văd pe colonel aici. ‎- Au pornit.
‎Mergem în altă parte?
‎Cineva sigur se uită. Nu? Noi…
‎Cineva.
‎- Hai! ‎- Nimeni nu vede?
‎- Sigur nu ne urmărește nimeni? ‎- Să-i opresc?
‎Nu. Îl vrem pe Marín.
‎Îi urmăresc.
‎Urmărește-i!
‎Urmărește acele mașini! Hai!
‎Acum îi văd.
‎Mă duc acum. Omul din Toronto a plecat.
‎Cine ar fi crezut? E prima dată ‎când omul din Toronto stă la mijloc.
‎Vehiculele intră în pasaj. ‎Nu le mai vedem.
‎Davis, îl vezi pe Jackson?
‎Spune „nu”!
‎- Nu. ‎- Nu?
‎Erai în spatele lui.
‎„A aruncat emițătorul.”
‎- L-o fi aruncat de teamă să nu fie găsit. ‎- Poftim?
‎Îl vezi. Camionul galben ‎care merge spre sud.
‎E în camionul galben ‎care merge spre sud. Cer asistență.
‎- ‎Recepționat. Urmăriți camionul! ‎- Rostogolește-te!
‎Ai zis „etapa a doua”. Ce e etapa a doua?
‎Tipul de la cabană, domnul Coughlin, ‎avea un partener, domnul Green.
‎Dl Coughlin are 50% din ce vrea colonelul. ‎Restul e la dl Green.
‎Îl vei duce la colonel. ‎Fără ambele, fiecare jumătate e inutilă.
‎Ai auzit, Davis?
‎Ceva nu e în regulă. Opriți camionul acum!
‎Vedem camionul.
‎- Mă scuzați, dar unde mergem? ‎- Tu mergi în Puerto Rico.
‎Bine.
‎- Dă-te jos! ‎- Coboară!
‎- Mișcă! ‎- Ieși din vehicul acum!
‎Nu e el. A dispărut.
‎Cum de l-am pierdut?
‎Nu luăm un avion de linie? ‎Parcă era compania Delta.
‎Hai să mergem!
‎Ce e asta? E un…
‎Ce portbagaj mare are!
‎Cineva i-a deschis portbagajul.
‎Nu sunteți prea vorbăreți, nu?
‎Sunteți genul meu. ‎Nici mie nu-mi place să vorbesc.
‎Mai ales în aer. Ce avem de vorbit?
‎Nimic.
‎Rahat! Nașpa.
‎Jos arma!
‎Nu.
‎Și nu e vorba de voi, suntem coechipieri. ‎E vorba despre cine e el.
‎Acest om este un impostor.
‎Obiectez! Adică nu. Gata!
‎Îl întrerup.
‎Astea sunt acuzații fără nicio bază.
‎Tu ești un impostor. Termină!
‎- O să discut eu cu clientul. ‎- O să discut și eu cu clientul.
‎Vei repeta tot ce spun eu?
‎Mă surprindeți, domnilor.
‎Chiar ați crezut ‎că acest țânțar plângăcios
‎este de fapt Omul din Toronto?
‎Domnilor, credeți-mă!
‎Eu sunt Omul din Toronto.
‎Și nu știu de unde ești tu,
‎dar eu am crescut lângă un lac înghețat, ‎în mijlocul pustietății.
‎Furi povestea originii mele?
‎Să-ți spun un mic secret!
‎Ador poezia americană din secolul XIX. ‎E hobbyul meu.
‎- Recită niște Keats! ‎- Poeziile ei mai vechi sau mai noi?
‎El…
‎a murit la 25 de ani.
‎Ce tupeu, să ignori ‎bunele maniere referitoare la gen!
‎Poate că nu se mai identifică drept „el”.
‎E necesară o perspectivă neutră ‎asupra genului. Nu ai prins ideea.
‎Ce e cu tine? Poate jignești pe cineva.
‎Se simte cineva jignit? Tu, poate?
‎Dacă aveți ceva de zis, acum e momentul.
‎Scuză-te neutru imediat!
‎Scuze, bunilor dom… oameni buni!
‎Nu trebuie să fac ce îmi spui! ‎Nu ești șeful meu.
‎Trebuie doar să lași arma.
‎Are logică ce spui.
‎Să recunoaștem, nu avem de ce să tragem ‎cu arma la 9.000 de metri înălțime.
‎Nu va fi de folos nimănui.
‎Ai dreptate.
‎Acum cine e Omul din Toronto?
‎El.
‎E vina voastră.
‎Nu! Stai!
‎- Trage în el, nu în mine! ‎- Dă-te!
‎Pocnește-l pe chel!
‎Lovește-l!
‎Împușcă-l!
‎Doamne!
‎Nu, stai!
‎Rahat!
‎Avertizare! Atenție!
‎- De ce urcăm? ‎- Nu!
‎Dă-mi drumul! Nu se poate fără violență?
‎Cine naiba pilotează avionul?
‎Dă-te de pe mine!
‎Fundul meu!
‎Împușcă-l pe el, nu pe mine!
‎Trage!
‎Nu trage!
‎Lipsă portanță!
‎Avertizare!
‎Respiră, Teddy!
‎Nu trage maneta!
‎- Ce? ‎- Nu trage maneta!
‎Ce?
‎Nu mai pot să mă țin!
‎Zbor afară!
‎O să mor, ajutor!
‎Prinde-mă de fund!
‎Te rog!
‎Doamne, era să murim!
‎Era să mor!
‎Maneta, niciodată!
‎Teren, atenție!
‎Prea jos. Urcați!
‎60 de metri.
‎50 de metri.
‎45 de metri.
‎20 de metri.
‎Urcați!
‎Pilotul automat, activat.
‎Scuze! Ai o secundă?
‎Îmi pare rău că am fost împotriva ta. ‎Dar erai oricum favoritul, deci…
‎Pentru cine lucrezi?
‎Pentru Sala lui Marty.
‎Lucrez pentru Marty, la vânzări.
‎Ce căutai la cabană?
‎Am avut o problemă cu tonerul. ‎Am crezut că…
‎- Răspunde-mi! ‎- Mă strângi de gât. Nu pot vorbi.
‎E ziua de naștere a doamnei mele. ‎O duceam la o cabană.
‎Am ajuns la cabană, ‎dar adresa era neclară.
‎Tipii ăia m-au confundat cu tine.
‎- E o greșeală. ‎- Tu ești greșeala!
‎Totul e un mare rahat pansat!
‎Nu înțeleg ce spui.
‎Unde merge avionul ăsta?
‎În Puerto Rico, pentru etapa a doua.
‎Stai jos!
‎Gata! M-am executat.
‎De ce în Puerto Rico?
‎Acolo e un tip pe nume Green.
‎Ce faci?
‎Emițător de la FBI?
‎Să-ți văd telefonul!
‎- Trebuie să-mi sun soția. Trebuie… ‎- Bine.
‎Trebuie s-o sun.
‎Trebuie să-mi sun soția. Nu…
‎Cum crezi că te-am găsit?
‎Acum, prioritatea mea ‎este să mă întorc la soție.
‎Sărbătorim ziua ei la cină, la ora 19:00.
‎- Minți. ‎- De ce aș minți despre cină?
‎Nu, minți că ai o soție. ‎Ți-am văzut clipul pe YouTube.
‎Cine predă box fără contact ‎nu poate rezista într-o căsnicie.
‎Ai tras vreodată cuiva un pumn în față?
‎Mi s-a întâmplat odată ‎ca cineva să-mi tragă de rucsac.
‎M-am întors, fără să știu cine e,
‎și am pocnit-o în față.
‎Eram mai mici, așa că a plâns. ‎Atunci a venit directorul școlii.
‎Care e ideea?
‎Căsnicia mea… de fapt, toată viața mea ‎mea depinde de cina asta, înțelegi?
‎Viața ta depinde de mine.
‎Să-ți zic ceva! ‎Mi-e mai frică de Lori decât de tine!
‎- Te-ar tortura? ‎- Da, ar refuza să-mi vorbească.
‎Fă-mi o favoare și refuză să-mi vorbești ‎tot restul călătoriei!
‎Ce-ai făcut a fost o pură răutate.
‎Bună! Sunt Teddy. Vă sun înapoi.
‎Bună, micul meu avocado!
‎E cea mai tare aniversare de până acum.
‎Și ia ghicește!
‎Annie e în oraș.
‎Bună, Teddy!
‎Nu te speria! N-o să spun ‎nimic nepoliticos sau sarcastic.
‎Nu ți-am mai spus asta niciodată ‎de când ne cunoaștem.
‎Bravo! N-ai teddylit-o. Te-ai revanșat ‎pentru toate dezamăgirile și eșecurile…
‎Știu că ai făcut o rezervare pentru noi, ‎dar Annie ne va duce într-un loc grozav.
‎E cu mâncare, ‎cu dans, e o experiență întreagă.
‎Se cheamă „L'Ambassadeur”. ‎Nu știe el franceză.
‎Sper că nu-ți dă planurile peste cap.
‎- Ne vedem acolo. Pa! Te iubesc. ‎- Șampanie! Ai și pahare?
‎Nu uita că ai ucis șase oameni în avion!
‎Mă tulbură ‎faptul că nu e mare scofală pentru tine.
‎Te face un om bolnav în ochii mei.
‎E care pe care, ca la câini.
‎Adică? Plus că e fals. ‎Câinii nu mănâncă câini.
‎NE VEDEM LA EVENIMENTUL COMPANIEI
‎LUIS: SOSIM
‎Câinii se miros în fund, ‎poate mai ling câte un caca uneori.
‎Dar nu mănâncă alți câini. ‎Câinii nu se mănâncă între ei.
‎Tu te referi ‎la animale domestice bine hrănite.
‎Eu mă refer la un câine hămesit.
‎Adică un câine care nu se mai teme. ‎Un câine smintit.
‎Am văzut câini din ăștia. ‎Pe unul îl văd zilnic.
‎Stephanie, cățeaua vecinei mele, e așa.
‎Dar să vorbim de altceva! De oameni morți. ‎Unu, doi, trei, patru. Erau șase!
‎Doi dintre ei au căzut ‎de la 12 kilometri înălțime.
‎Tu ești responsabil. ‎Și ți-a picat bricheta pe jos.
‎Acum țâșnește apă din avion ‎și miroase a benzină.
‎Miroase a benzină! Benzină!
‎- Stai! ‎- Alo!
‎Povestește-mi, Toronto! ‎Ce naiba se întâmplă?
‎- Am luat legătura. ‎- Stai!
‎- Cine e? Vreun agent de capul lui? ‎- Unde suntem? Nu e aeroport…
‎O să pici pe jos. Îl cheamă Teddy Jackson ‎și chiar folosește acel cont de Hotmail.
‎- L-ai lăsat în viață? ‎- Temporar.
‎- Pățim iar ca în Minnesota? ‎- Clientul l-a confundat cu mine.
‎N-am de ales.
‎Nu te plătesc să-i lași în viață.
‎Fă o excepție! Trebuie să dau de dl Green ‎și să i-l duc lui Marín, în DC.
‎- Unde ești? ‎- În Puerto Rico.
‎Iisuse! Ar fi bine să rezolvi imediat.
‎Nu auzi că te strig?
‎Cu cine vorbești? ‎Cu Debora? Era doamna Toronto?
‎Cu șefa mea.
‎Fă o pauză și spune-mi ce trebuie să știu!
‎- Ce am de făcut în misiune? ‎- Ai de făcut două lucruri.
‎Mulțumesc.
‎Primul lucru…
‎e să-ți ții gura.
‎Căci altfel te omor.
‎Iar al doilea lucru…
‎e să nu uiți primul lucru.
‎Deci n-ai auzit nimic ‎din ce am zis? Tot ce am…
‎Nu!
‎Rahat!
‎Tocmai am aruncat în aer un avion.
‎Eu l-am aruncat în aer. ‎Tu n-ai făcut nimic.
‎De asta trebuie să te grăbești ‎când piața pică.
‎Scuze!
‎- Pot să joc și eu? ‎- Ești măcar membru al clubului?
‎Da. Sunt Omul din Miami. ‎M-a invitat Philip Beaumont.
‎Ce chestie!
‎Eu sunt Philip Beaumont.
‎- Serios? ‎- Închipuie-ți!
‎Da.
‎Mulțumesc.
‎Ești nebun.
‎- Alo! ‎- Am o treabă pentru tine. Unde ești?
‎- Pe terenul de golf. ‎- Fă-ți bagajele! Te duci în Puerto Rico.
‎În Puerto Rico…
‎- Cât oferă? ‎- Două milioane.
‎Duci clientului ce caută ‎și iei o sumă de zile mari.
‎Conform notei lui Luis,
‎îl vei lua pe Green de la un eveniment ‎al unei companii de IT, așa că…
‎Avem o oră ca să te pregătim.
‎- Pentru ce? ‎- Ca să fii eu.
‎- Ce? Să fiu tu? ‎- Din păcate, n-au mărimi pentru copii.
‎- Ce zici? ‎- Vreau să arăți de meserie.
‎Și acum cum arăt?
‎Ca un tip care predă box fără contact.
‎Desfacerea, dezosarea și asta.
‎Nu e tocmai Shirogami, ‎dar e tot ce avem mai bun.
‎Știi cât e de tare boxul fără contact?
‎Fii atent!
‎Croșeu de dreapta.
‎Stânga, dreapta.
‎Doar din asta…
‎Să nu mai boxezi cu mine ‎dacă n-ai de gând să mă pocnești în față!
‎Au pufuleți picanți. Trebuie să-mi iau.
‎Nu, nu luăm prostii de-astea.
‎Nu îi vrem amândoi.
‎Eu îi vreau. Și mi-i iau.
‎Lasă-mă, nu mă mai împinge!
‎Rahat!
‎Le pui pe peretele de criminal în serie?
‎Crezi că ajungi pe perete?
‎Zău așa! De-abia prinzi loc pe frigider.
‎- Urcă! ‎- Ce?
‎Urcă!
‎Stai! Doamne!
‎Stai să pun asta aici ‎și să mă prind bine de tine!
‎Sunt gata.
‎Are mânere.
‎De ce n-ai zis de la început ‎să mă țin de mânerele din spate?
‎Nu era mare lucru.
‎- E un eveniment al unei companii de IT? ‎- Da.
‎Îmi arde gura.
‎- Sigur nu vrei pufuleți? ‎- Aruncă porcăriile alea!
‎Porcării? Sunt buni. ‎Încerc să fiu drăguț și să-ți dau și ție.
‎Ce e cu tine?
‎Dacă schimbam tonerul, nu ajungeam aici.
‎Dar nu l-ai pus în imprimantă ‎și ai ajuns aici, da?
‎Nu mai trăi în propria imaginație!
‎- Acolo e locul dlui Green! ‎- Știu!
‎Să nu uităm că particip la o misiune ‎pe care nu sunt capabil să o îndeplinesc!
‎Intri acolo, ‎le arunci o privire înfricoșătoare
‎și termini misiunea, ‎fiindcă nici nu ai idee ce-ți fac altfel!
‎Am greșit.
‎Voi reuși. Indiferent ce urma să-mi faci, ‎nu trebuie să-mi mai faci.
‎Nu-ți făceam nimic.
‎E doar o privire. Totul e o cacealma.
‎- Da? Ai înțeles? ‎- Da.
‎Vino! Îți mulțumesc, frate.
‎- Nu voiam să-mi faci ceva. ‎- Nu mă mai atinge niciodată așa!
‎Sala de conferințe A102. O să te descurci.
‎Cu fața de dur.
‎Nu cu fața de fraier.
‎Cu fața de dur.
‎Haide! E chiar acolo.
‎Relaxează-te! Voi fi cu tine, voi asculta.
‎E un tip în fața ușii.
‎Și ce?
‎Are o armă.
‎Așa ar trebui.
‎„Pete roșii de sânge.”
‎„Pe puntea unde Căpitanul zace.”
‎„Rece deja și mort.”
‎Omul din Toronto.
‎Abia aștept să văd ce le faci ăstora.
‎Ăstora?
‎Unul dintre ei e Green.
‎Dar nu știm care. Aici intervii tu.
‎Marín nu s-a întâlnit cu Green, dar știm ‎că lucrează la departamentul de cercetare.
‎E toată echipa de la cercetare?
‎- Da. ‎- Rahat!
‎Trebuie să descoperi ‎care dintre ei e Green
‎și să i-l duci colonelului la hotel în DC, ‎până diseară la ora 21:00.
‎Uite adresa!
‎Mi-e…
‎Mi-e frică.
‎- Nu pot. Nu cred că sunt în stare. ‎- Ba poți. Și o vei face.
‎Am o adresă, ‎dar nu am toate informațiile necesare.
‎Întreb o singură dată. Cine e Green?
‎Aveți idee cu cine vă puneți?
‎Cu Omul din Toronto!
‎Rahat!
‎- Lasă-mă să-mi fac treaba! ‎- Scuze!
‎Am o reputație.
‎Arată-le ce ai adus!
‎Am cum să obțin răspunsuri.
‎Și le voi obține.
‎Vedeți voi…
‎Ți-au scăpat cuțitele?
‎- Ai nevoie de ajutor? ‎- Întrebări. Tu pui întrebările.
‎Știi ce e psihologia inversă?
‎- Nu. ‎- Corect. Nu știi.
‎Altfel, ai fi știut că tactica mea,
‎scăparea sculelor ‎care mă face să par incompetent,
‎e doar un mod de a-i manipula.
‎Mă joc cu mintea lor.
‎Și o fac în multe feluri.
‎Îmi place să fac chestii cât mai diverse.
‎Întrebarea e: cui să i le fac mai întâi?
‎Uită-te în ochii lor!
‎Haide!
‎Nu sunt în stare.
‎Nu ne putem permite să o teddylești.
‎Ieși de sub masa aia și flutură cuțitele!
‎Nu fi pămpălău!
‎Ghiciți cine s-a întors!
‎Eu. Eu m-am întors.
‎Fii convingător!
‎- Știi ce e ăsta? ‎- Un fel de instrument de eviscerat.
‎Un fel de instrument de eviscerat.
‎Pentru că mie nu-mi plac viscerele. ‎Tu ce zici?
‎Nu știu.
‎Astă-seară vor servi fund de om ‎pe grătar ‎hibachi‎ la restaurant.
‎- Știam că n-o să meargă. ‎- Ce vrei să fac cu ăsta?
‎- Îți aranjez toată fața. ‎- Te rog! Eu nu sunt Green.
‎- Nu ești? ‎- Nu.
‎Spune că nu e Green.
‎Așa zice.
‎Nu are sens pentru mine.
‎Nu are sens.
‎Dacă nu ești tu Green, atunci cine e?
‎Ochiul meu!
‎- Rahat! ‎- Ce?
‎Ce?
‎- Doar nu i-ai tăiat ochiul, nu? ‎- Nu văd.
‎- Ba vezi. ‎- Nu văd!
‎- Ba da. ‎- Nu văd!
‎Mă privești, deci știu că vezi.
‎Gura! Dacă vă mai smiorcăiți, ‎scot un cuțit și mai mare.
‎Ai doar un pic de sânge pe față.
‎Deschide ochiul!
‎Înghite!
‎Iisuse!
‎Ești catastrofal.
‎Doamne!
‎Oprește-te!
‎- Eu sunt Green! Termină, te rog! ‎- Doamne!
‎Eu sunt Green.
‎El e Green.
‎Auzisem că ești cel mai bun, ‎dar m-ai dat gata!
‎Da, fac chestia la care mă pricep.
‎Stai așa!
‎- Ce faci, frate? ‎- Nu-i putem duce înapoi, nu?
‎Nu! Ascultă!
‎În primul rând, vreau să-mi cer scuze,
‎fiindcă nu-mi miroase frumos respirația ‎după ce am făcut.
‎Nu asta e soluția.
‎- Nu merge așa. ‎- Ce naiba? Ce e aia?
‎- Ce anume? ‎- În urechea ta.
‎Porți microfon?
‎Stați! Nu aud cu urechea asta! ‎E un aparat auditiv.
‎Cu cine naiba vorbești?
‎Cu mine.
‎- Ai aterizat? ‎- Sunt la sol.
‎- Bun. ‎- Te sun când îl găsesc.
‎Mă plătesc să te duc la Marín.
‎Mă întreb de ce.
‎Știți ce este DARPA?
‎- Normal. ‎- Da.
‎Am avut de două ori.
‎O dată în ceafă, ‎o dată în spatele genunchiului.
‎Este agenția pentru proiecte de cercetare ‎avansate în domeniul apărării.
‎Eu nu asta am avut. Am avut pecingine.
‎Am lucrat cu Coughlin acolo în anii 2000. ‎Făceam explozibili seismici de nedetectat.
‎Fac orice explozie să pară un cutremur.
‎Acum doi ani, ‎fostul nostru șef, generalul Hanson,
‎ne-a cooptat într-un proiect ultrasecret ‎pentru un client anonim.
‎Nu mi-a dat multe detalii.
‎Nu știam că Hanson era angajat de Marín.
‎Pentru ce?
‎Ca să arunce în aer ‎ambasada venezueleană din DC.
‎Când am realizat ce plănuia, ‎am construit două mecanisme de siguranță.
‎Detonatorul de la distanță al explozivului ‎are nevoie atât de codurile lui Coughlin,
‎cât și de amprenta mea.
‎Deci îți vor amprenta.
‎Nu te vom duce la Marín.
‎Sigur că nu.
‎Ai fost aici, i-ai eliberat pe toți ‎și acum vei face la fel și cu el, nu?
‎Oamenii se pot schimba.
‎- Sunt mândru de tine. ‎- Mulțumesc.
‎Poate vrei să ieși puțin.
‎Vreți să discutați. Vă las o clipă.
‎- Revin. Sunt mândru de tine. ‎- Bine.
‎Bine. Super!
‎Oamenii se schimbă.
‎Nu… Ce faci? Nu face asta…
‎Te rog, nu face asta! Doamne!
‎- L-ai ucis! ‎- Punga!
‎Punga de pufuleți!
‎Deschide-o!
‎E ultima laudă.
‎Poftim!‎ ‎Ia-o!
‎Nu mai ai nevoie de mine.
‎Ba am nevoie de tine, ca să duci degetul.
‎Nu. Ai auzit ce a spus?
‎Va trebui să mă omori ca să fac așa ceva.
‎Nici vorbă! Auzi?
‎Ce faci?
‎Nu de mine trebuie să te temi. Au poza ta.
‎Știu cine ești.‎ ‎Nu ai de ales.
‎Ba am de ales. Și aleg să nu mai fiu tu.
‎- Am terminat. ‎- Ai grijă!
‎Tu cine ești?
‎Ajutor!
‎O să mor! Doamne! Dumnezeule!
‎Ține-te bine!
‎Sunt sus.
‎Alunec!
‎- Mă auzi, Teddy? ‎- Ajută-mă!
‎Alunec. Nu pot să mă țin!
‎La naiba!
‎Doamne!
‎Văd degetul!
‎- Îl văd! ‎- Ia-l!
‎Bine.
‎O să-l iau. Acum îl iau.
‎L-am luat.
‎Ăsta trage în mine. Am amețit.
‎E doar o lipsă de oxigen în creier.
‎Nu mă mai diagnostica și omoară-l!
‎Omoară-l imediat! Rahat! Împușcă-l!
‎M-ai împușcat în fund!
‎- Fundul tău mi-a stat în cale. ‎- Alunec!
‎- Rezistă! Cobor. ‎- Ajutor!
‎Ajută-mă! O să mor.
‎- Aruncă-mi punga! ‎- Nu! O să cad iar.
‎Arunc-o! Cred în tine.
‎- Pe bune? ‎- M-ai împușcat în fund! N-am vrut să cad.
‎Ajutor!
‎- O să mor, frate! ‎- La naiba!
‎Ajută-mă!
‎Ajutor!
‎Ajutor! Nu mă lăsa aici!
‎Ești depășit.
‎Hai, lăsați armele jos!
‎- Mă doare, frate! ‎- Calmează-te! E doar o zgârietură.
‎- Ce zgârietură? M-ai împușcat în fund. ‎- Ești ca un copil.
‎Mă surprinde că treaba asta fără contact ‎ți-a întărit așa popoul.
‎Ți-am zis, e cardio pur. ‎Îi dai corpului șansa de a reuși.
‎M-am uitat la tine. Și al tău arată bine.
‎Alo!
‎Zi-mi că s-a terminat!
‎Am fost atacat. Abia am scăpat.
‎- Ai vești de la Marín? ‎- Eu să am vești?
‎Nu. Cine te-a atacat?
‎- Îl poți identifica? I-ai văzut fața? ‎- Nu.
‎Dar e profesionist.
‎Cum stai cu etapa a doua?
‎Avem tot ce ne trebuie de la Green.
‎Mă întorc la Washington ‎pentru transferul către Marín.
‎Va fi…
‎la ora 21:00, la Monarch.
‎Ai auzit?
‎Ce să aud?
‎Șefa ta tocmai te-a mințit.
‎Despre ce vorbești?
‎A repetat întrebarea. ‎E semn clar că tragi de timp și minți.
‎Fac asta mereu. ‎De pildă, dimineață, când vorbeam cu Lori.
‎Lucrez în vânzări de zece ani. ‎Știu faza asta.
‎Eu o știu pe ea de 20 de ani.
‎- Ai văzut-o vreodată? ‎- Nu.
‎- Plecăm. ‎- Ce-i ăsta?
‎Pașaportul tău. O să ai nevoie.
‎Doamnelor și domnilor, ‎vă vorbește căpitanul.
‎Zborul nostru până la Washington, DC ‎va dura trei ore.
‎Ți-am văzut dosarul.
‎Da.
‎Știu despre urs, despre bunicul tău ‎și înțeleg cât îți e de greu.
‎Să pățești așa ceva în copilărie… E greu.
‎Nu știi despre ce vorbești.
‎Știu că Debora…
‎Debora n-ar vrea asta. N-ar vrea.
‎Crezi că mă cunoști?
‎Eu te cunosc.
‎M-am uitat la canalul tău online ‎cu sala de sport.
‎Șapte vizualizări.
‎Ai pus un singur clip acum trei ani.
‎- Și ai șapte vizualizări. ‎- Da. Trei comentarii.
‎Da.
‎Crezi că ești în situația asta ‎din cauza lipsei de toner? Nu.
‎Faptul că nu faci niciodată ‎ceea ce spui că faci te-a adus aici.
‎Faptul că îți e frică.
‎Faptul că nu duci nimic până la capăt ‎și că nu ai curaj.
‎Te bați cu aerul, la propriu.
‎Unicul tău succes e acea biată femeie…
‎care își spune soția ta.
‎Și am senzația ‎că o să teddylești chiar și treaba asta.
‎Știi ceva? Ai dreptate.
‎Am realizat că n-am fost un soț prea bun.
‎Îți pot folosi telefonul?
‎Să fie scurt! Și ține-l pe difuzor!
‎Da.
‎Alo!
‎- Bună, iubito! ‎- Teddy!
‎Ce mai faci?
‎- Mi-e dor de tine, dle Prezentare. ‎- ‎Și mie de tine.
‎Am sunat să-ți spun că îmi pare rău
‎că ți-am ratat ziua de naștere uneori ‎și că teddylesc totul.
‎- Nu-ți face griji pentru asta! ‎- Ba chiar îmi fac.
‎Sigur ești bine?
‎- ‎Da. Sunt bine, serios. ‎- Bine, atunci.
‎Ne vedem diseară.
‎Ai primit mesajul despre noua rezervare?
‎- Ora 19:00, la L'Ambassadeur. ‎- L'Ambassadeur, pisi!
‎- Se pare că e un loc grozav. ‎- Da. Eu…
‎- Ce faci? Urma să-mi iau rămas-bun. ‎- Alo!
‎- Hai să bem ceva! ‎- Alo!
‎O poți saluta diseară la L'Ambassadeur.
‎Predarea e la 21:00. Mă lași să mă duc?
‎Nu doar că te voi lăsa să te duci,
‎dar îi spun că mai vii cu cineva.
‎…când bine, când rău.
‎Președintele Henderson ‎și președintele Venezuelei, Arvito,
‎sărbătoresc azi deschiderea noii ambasade.
‎Apropo, de-abia așteptam să mănânc aici.
‎Au șerbet de durian.
‎Ce naiba e durianul?
‎Yorktown intră în restaurant ‎cu un bărbat neidentificat. Recepționați?
‎- Îl putem identifica? ‎- Nu.
‎Ar putea fi întâlnirea cu Marín.
‎Putem vedea camerele de la L'Ambassadeur.
‎Ții tu degetul sau îl dai la garderobă?
‎Hai să vorbim!
‎Te rog.
‎Vreau să te relaxezi. Bine?
‎Ar trebui… Ia mâinile de pe mine!
‎Te ferești de camere. ‎Termină cu toată paranoia asta!
‎Când oamenii te privesc și-ți zâmbesc, ‎zâmbește-le și tu!
‎Uită-te în ochii lor! Fii om!
‎Poate vă simțiți mai confortabil în ăsta.
‎Nu așa ziceam să te uiți în ochii cuiva.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎Nicio problemă.
‎Te rog doar să dai tot ce poți.
‎Cum arăt?
‎Cu cine e?
‎Cu prietena ei, Anne. De ce?
‎Nu mi-ai spus despre Anne.
‎Nu știam că trebuie să-ți zic.
‎Care e problema?
‎Mă simt stânjenit…
‎în preajma femeilor.
‎Cu Debora cum faci?
‎- Debora e diferită. ‎- Încetează! De ce complici totul?
‎- E ca și cu Debora. ‎- Bine.
‎- Bună! ‎- Bună! Uite-l!
‎- Bună! ‎- Bună, scumpule!
‎- Bună!
‎Doamne! Credeam că n-o să te mai văd.
‎Iată-mă!
‎El cine e?
‎El e omul…
‎de la Equinox.
‎- Bine… ‎- Da.
‎- Hai să stăm jos! ‎- Bine. Mulțumesc.
‎- Stăm? ‎- Bună, Teddy!
‎Bună, Anne!
‎Santoro, cine e tipul ăsta?
‎Seamănă cu Marín?
‎Nu. Cred că e Omul din Toronto. ‎Avem o șansă.
‎- Îl putem vedea mai bine? ‎- Nu.
‎Treceți pe altă cameră!
‎Când mi-a scris Teddy,
‎ca să nu te simți în plus, ‎ți-am aranjat o întâlnire.
‎- Nu trebuie să fie întâlnire. ‎- Suntem prietene din facultate.
‎Dar poate fi, ‎domnul meu înalt, sumbru și fioros.
‎Nu. Nu poate fi.
‎Nu te speria! ‎Așa îți spune el că are pe cineva.
‎- Iubita lui, Debora. ‎- Bine.
‎De fapt, Debora este ‎un Dodge Charger 440 R/T din 1969.
‎Poftim? Ce?
‎Debora e o mașină?
‎Modelul 440 R/T nu e o simplă mașină.
‎Are motor în opt cilindri ‎cu bloc mare și cuplu ridicat
‎și e o adevărată armă.
‎- Ador să sărbătoresc ziua soției mele. ‎- Da, iubitule.
‎- Așa cum trebuie. ‎- Exact. Arăți bine.
‎- Și nu e de la copii. ‎- E super.
‎Îl am de la…
‎E simpatic tatuajul.
‎Ești bucătar sau…
‎Am vrut să fiu. Da…
‎Nu e prea târziu.
‎De fapt, chiar m-am gândit la asta.
‎M-am gândit să-mi deschid ‎un restaurant grozav.
‎Dar apoi îmi amintesc totul ‎și nu mi se pare…
‎realist.
‎Serios? De ce nu?
‎E… înfricoșător.
‎Dacă n-ar venit nimeni?
‎Eu aș veni.
‎Serios?
‎El trebuie să fie. Să-l rețin?
‎Așteaptă întăriri!
‎- Unde ești, Davis? ‎- Ajung în cinci minute.
‎Am terminat înaintea tuturor.
‎Îmi place mult melodia asta. Se dansează!
‎Ce drăguț!
‎Putem dansa?
‎- Știu și eu? Lasă… ‎- Hai, iubitule, te rog!
‎E ziua mea și Santi m-a învățat tangou.
‎Santi? De ce?
‎- Voiam să învăț. ‎- Sus, mergem! Haide!
‎- A fost sexy. ‎- Te voi face să-l uiți.
‎Vei uita tot ce te-a învățat el.
‎- Doar pentru că e ziua ta. ‎- Ești gata? Haide!
‎Eu nu dansez.
‎- Nu vrei sau nu știi? ‎- Nu vreau.
‎Ba vrei. Haide!
‎- Sus, bărbate! ‎- Nu, eu nu…
‎- Mulțumesc. ‎- Bine.
‎Haide, zăpăcitule!
‎Știi să dansezi. Și poți să dansezi.
‎- Mișcă-ți corpul! ‎- Mi-e jenă.
‎Relaxează-te puțin și mișcă-ți membrele!
‎Te pricepi.
‎Mișcă relaxat mâinile! ‎Nu așa, ci mai puțin ciudat!
‎Destinde-te! Așa. Da!
‎- La mulți ani! ‎- Mersi, iubitule!
‎Țara are nevoie de mine. ‎Securitatea ei depinde de asta.
‎Nu face pe eroul!
‎- Ajung în 50 de secunde. ‎- Intru.
‎Oprește-te, agent!
‎Pui mâinile aici.
‎Îndrăznește!
‎Ce bine îți stă rochia!
‎- Ești bine? ‎- Merg la baie.
‎- Bine. ‎- Fug până la baie.
‎- Da? ‎- Bine.
‎Trebuie să plecăm.
‎- Nu trebuie să plec. ‎- Ba trebuie. Acum!
‎Nu prea vezi ‎doi tipi mergând la baie împreună.
‎- Trebuie să plecăm. ‎- Și dansul?
‎- Ce se întâmplă? ‎- Santoro, mă auzi?
‎Intru prin spate.
‎Nu sunt aici.
‎Haide!
‎Ce se întâmplă?
‎Tipul ăla e aici.
‎- Ospătarul? ‎- Nu ospătarul.
‎Cel din Puerto Rico. Voia să ne ucidă.
‎- Crezi că Anne mă place? ‎- Ce?
‎- Despre ce vorbești? ‎- Dansam.
‎- Alo! Trezește-te, omule! ‎- Adică…
‎Încearcă să ne omoare!
‎Vreau să redevii ucigașul care ești ‎și să înțelegi că avem probleme.
‎Nu asculți ce-ți spun?
‎- E aici! ‎- Cine?
‎Eu.
‎Omul din Miami.
‎Dă-mi degetul!
‎Acum.
‎Dă-mi-l! Vino și dă-mi-l!
‎Degetul. Ce faci?
‎De ce faci asta? Termină!
‎Cum poți să ții degetul ‎în punga de pufuleți?
‎- Punga de pufuleți te miră? ‎- Da.
‎Dacă stai să te gândești, ‎conservanții păstrează degetul intact.
‎Nimeni nu se gândește la asta.
‎E exact cum zice ea. Ai luat-o razna.
‎Care ea?
‎Doamna cu „Omul din Toronto”. Șefa ta.
‎A zis că faci din nou ca în Minnesota.
‎Ți-am zis.
‎Nu mai încerca să mă ajuți!
‎Te apăr eu.
‎Ia arma!
‎E în zoaie!
‎Doamne!
‎Am reușit. Am luat arma!
‎Mișcă-te!
‎Mișcă-te, ca să-l împușc! La o parte!
‎Împușcă-l!
‎- Zău așa! ‎- Am ratat.
‎Cară-te!
‎- În față e liber. ‎- Sosesc întăriri.
‎O să verific bucătăria.
‎Ești bine?
‎Eram mai bine ‎până să mă împuști în picior.
‎- A fost un accident. Îmi pare rău. ‎- Da, sigur.
‎- Te ajut? ‎- Da. Hai să mergem!
‎- Stai! ‎- Hai repede!
‎Nu! Trebuie să ne întoarcem după Lori.
‎Nu, mergem imediat la hotelul Monarch!
‎- Cum adică? ‎- Trebuie să recuperăm degetul.
‎E cina de ziua ei!
‎- Urcă! ‎- În ce?
‎Tu conduci.
‎Vrei să fur mașina poliției? ‎Nu sesizezi ironia?
‎- Un tip de culoare fură mașina poliției. ‎- Urcă!
‎Stai! Oprește-te!
‎Bine. Tu vei suporta consecințele.
‎Tu vorbești cu Lori! Tu o s-o faci.
‎Eu nu răspund de nimic ‎din toate astea. De nimic!
‎- Cum rămâne cu a fi om? ‎- Calc-o!
‎Hola, mi amor!
‎A venit un tip care zice ‎că are tot ce-ți trebuie de la Green.
‎Domnule colonel!
‎- Cine e? ‎- No sé.
‎Eu sunt…
‎Omul din Miami.
‎Consideră-mă o surpriză în sensul pozitiv!
‎Nu-mi plac surprizele.
‎- De ce aș avea încredere în tine? ‎- Fiindcă așa spun eu.
‎E omul meu.
‎Și unde e dl Green?
‎Dl Green nu a reușit să vină. Dar…
‎Amprenta lui e aici.
‎Plata se va face după jocul de artificii.
‎Așa e și corect, prietene.
‎Nu sunt aici.
‎- Lipsește o mașină de patrulare. ‎- Localizăm mașina chiar acum.
‎Se duc la întâlnirea cu Marín. ‎Plecăm, oameni buni. Haideți!
‎Cum rămâne cu Marín? Îl ajutăm?
‎- Eu îmi vreau doar banii. ‎- Da, am înțeles.
‎E ca în Minnesota, ‎când i-ai ucis pe oamenii ăia.
‎Nu e deloc diferit.
‎N-am ucis niciun om în Minnesota.
‎Ba ai ucis mulți oameni.
‎- Asta fac ucigașii. Ucigașii ucid. ‎- N-am ucis pe nimeni!
‎Tocmai trebuia să elimin o țintă.
‎Era un cartofor înrăit.
‎Datora mulți bani…
‎cui nu trebuie.
‎- Și atunci am văzut copilul. ‎- Era ca puștiul de pe lacul înghețat?
‎Eu am vrut doar să rup cercul vicios.
‎Scuză-mă!
‎Dar, după ce l-am eliberat,
‎a făcut măcel.
‎De unde era să știi că va face așa ceva?
‎A zis: „Dacă mă eliberezi, fac măcel.”
‎Oricum, cu clientul ăsta fac rost de bani, ‎iar apoi renunț.
‎Te gândești la restaurant? ‎Câți bani îți trebuie?
‎Opt milioane.
‎Cu banii ăia faci un întreg lanț.
‎Vreau să fie special.
‎Și ai vrut mereu opt milioane?
‎Inițial, sigur ai vrut două.
‎Ești la fel ca mine, speriat.
‎Îți dau cuvântul meu ‎că nu va fi ucis nimeni în seara asta.
‎Mă rog, cât poți prevedea aceste lucruri.
‎Dar mai am nevoie să fii eu ‎pentru ultima dată.
‎Mulțumesc, Jessica.
‎Suntem la inaugurarea din Washington DC, ‎unde noul președinte va ține un discurs.
‎Am visat la ziua asta.
‎Noua ambasadă a Venezuelei.
‎Prietenilor mei din Statele Unite, țările…
‎- Vă rog! ‎- Con gusto.
‎După cum știți, ‎relațiile dintre țările noastre au fost…
‎INTRODUCEȚI CODUL
‎O inaugurează astă-seară. ‎Noi trimitem desertul.
‎Vor mânca tortul și îi vom și ucide.
‎Sper că, la fel ca mine, vedeți ‎în noua clădire începutul unei noi ere.
‎Dă-mi secvența lui Coughlin!
‎Ca orice venezuelean, ‎când mă aflu pe scena internațională,
‎mă gândesc la istoria zbuciumată ‎a iubitei mele țări.
‎PREGĂTITĂ ‎AMORSATĂ
‎Doamnă!
‎Avem un oaspete.
‎Acum să tăiem tortul! Sărbătorim oficial…
‎Și degetul, te rog!
‎Acum!
‎Stați!
‎- Acești oameni sunt niște impostori. ‎- Cine spune asta?
‎- Omul din Toronto. ‎- „Pete roșii de sânge!”
‎N-avem timp de asta. Ce se întâmplă?
‎Ajunge!
‎Încântat, domnule colonel!
‎Acesta nu este Omul din Toronto.
‎- Omul din Toronto este… ‎- Ce este?
‎Spune! Vreau să aud.
‎- Am o poză. ‎- Asta e greșeala voastră, prietene.
‎- Înțeleg. ‎- E evident că minte.
‎Îl cheamă Teddy Jackson.
‎Mă cheamă Teddy Jackson? ‎E un nume fals, clar.
‎Acela este Omul din Toronto.
‎Îl cunosc de zeci de ani.
‎Acela este șoferul meu, Wendell,
‎cu care ai vorbit la telefon ‎în ultimii 20 de ani.
‎Lăsați armele! Devine agitat.
‎Îl apucă burta când e înconjurat de arme.
‎Cine e Omul din Toronto?
‎O clipă, colonele Marinaru!
‎Mă cunoașteți.
‎Asta a spus ea, nu eu.
‎Spune-mi ceva ce nu știu despre mine!
‎Eu cred că știu totul despre mine.
‎Ce știi despre mine, ‎ceva ce nu știu că știi?
‎Cine e Debora?
‎Asta e întrebarea ta?
‎Ai auzit, Wendell?
‎Vrea să afle despre Debora.
‎Îi voi da informația.
‎Debora e un Dodge Charger din 1969.
‎- 440 R/T… ‎- 440 R/T.
‎Știi cum vine asta? Am roți mari pe spate, ‎bară stabilizatoare și-mi vibrează fundul!
‎Pe unde trec las urme, ‎să se știe că eu am fost.
‎Ăsta eram eu, când ieșeam. ‎O masam și o frecam.
‎N-ai de unde să știi toate astea, ‎căci nu mă cunoști.
‎Știi de ce nu mă cunoști? ‎Fiindcă nu ne-am întâlnit.
‎Și a fost ceva intenționat.
‎Fiindcă așa fac eu afaceri.
‎Gata cu șoaptele!
‎Tocmai a crescut volumul.
‎Mă faci să pierd timpul.
‎Crezi c-aș aștepta până acum ‎ca să-ți permit să-mi vorbești,
‎darămite să mă vezi?
‎Pe mine, cel adevărat?
‎Pe mine, cel care știu că sunt acum, ‎nu cel care credeai că sunt?
‎Eu știu cine sunt.
‎Și să nu-mi spui tu cine nu sunt!
‎Fiindcă o să-i derutezi pe toți.
‎Am anticipat totul.
‎Simțiți mirosul? E al celor care vor ‎să se joace cu Omul din Toronto.
‎Nu voi vă jucați cu mine! Eu mă joc!
‎Totul e o mare greșeală.
‎Tu ești o greșeală! Totul e un mare rahat!
‎Cine îl pansează?
‎Știu sunetul ăsta. Auziți?
‎- FBI! Toată lumea la pământ! ‎- Jos! Nu mișcați!
‎Toată lumea la pământ!
‎Înapoi!
‎Unde te duci?
‎Jos!
‎N-am armă! Nu am!
‎Înapoi! Liber!
‎FBI - CENTRU MOBIL DE COMANDĂ
‎Rahat!
‎Lori!
‎Bine.
‎Priviți!
‎Nici măcar nu era degetul lui Green.
‎Era al ăstuia.
‎Ăsta cine naiba e?
‎Tipul care a luat ostaticii ‎în Puerto Rico.
‎Bomba nici n-ar fi explodat.
‎Omul din Toronto ‎n-ar fi dus lucrurile până la capăt.
‎Ai noroc că ai cunoscut-o pe Lori.
‎E o șansă unică în viață. Pe bune!
‎Mulțumesc.
‎Astă-seară ai salvat lumea.
‎Dar am pierdut-o pe a mea.
‎Nu azi, Stephanie.
‎Bună! Sunt Teddy. Vă sun înapoi.
‎L-am sunat pe Marty, mă îngrijorai. ‎Mi-a spus despre slujba ta.
‎Vreau o pauză, Teddy. ‎Nu știu cât de lungă.
‎Simt că nu te cunosc.
‎Nu știu nici dacă tu te cunoști, ‎dacă știi ce cauți și de ce ai nevoie.
‎Voiam să fii lângă mine. Măcar o dată.
‎Așa cum mi-ai promis.‎ ‎Îmi pare rău.
‎Știam că vei răspunde. ‎De dragul trecutului.
‎Știi regulile. ‎Dacă nu termini treaba, nu iei banii.
‎BAZA DE DATE GLOBALĂ
‎Dacă nu aduci banii la Yorktown,
‎îl omor pe amicul tău Teddy.
‎Ce zici, dacă tot te-a cuprins virtutea?
‎Zvonurile despre virtutea mea ‎sunt profund exagerate.
‎Ești o fraieră ‎dacă îți închipui că îți dau banii ăia.
‎Știi ce înseamnă asta, nu?
‎Nu te uita așa la mine, Deb!
‎Ai o influență proastă asupra mea.
‎OMUL DIN OSLO, BUDAPESTA, CHICAGO
‎Pas.
‎Credeam că el e mort.
‎MOSCOVA
‎- Prea mult. ‎- Mai jucăm unul.
‎V-ați atins limita de credit la cazinou.
‎Domnule!
‎E în închisoare.
‎OMUL DIN TOKIO
‎Perfect.
‎TOKIO
‎Te rog!
‎Nu!
‎Ia te uită! Niște oameni implicați.
‎Băieți! S-ar părea că facem niște bani.
‎TEDDYBOX ‎BOX FĂRĂ CONTACT
‎Ce prostie!
‎IAU TRENUL DE LA ORA 16:00 PÂNĂ LA MAMA.
‎NU LUA TRENUL! VIN.
‎Vin, Lori!
‎Nu o mai teddylesc.
‎Mă mai ții minte?
‎- Omul din Miami. ‎- Nu!
‎- Unde e? ‎- Nu știu despre cine vorbești.
‎Unde e?
‎Nu știu. A plecat cu banii ‎și m-a lăsat baltă.
‎Unde e?
‎Unde e prietenul tău?
‎Nu e prietenul meu.
‎N-am nicio legătură cu el.
‎Toronto!
‎Nu, măi omule! Nu face asta!
‎Ai venit după mine.
‎Gândul că vei muri nu mi-a picat bine.
‎M-am cam înmuiat.
‎Mi-ai îndoit crosa pe spate, scârbă!
‎Trebuie să ajung la gară după Lori.
‎- Ți-am citit mesajele. ‎- Mi-ai spart telefonul?
‎Ești singurul care mă cunoaște, ‎deci reprezinți un risc.
‎Hai să recuperăm fata!
‎Uite-l!
‎Jos!
‎Ia uitați cine e aici!
‎- Cine sunt? ‎- Oamenii din Tacoma. Frați.
‎Te-ai pus rău cu unii din Evul Mediu.
‎Ce naiba…
‎M-ai împușcat în picior.
‎Sala lui Marty. ‎O luăm pe acolo, prin spate.
‎E o idee grozavă. Ține!
‎Nu o vreau.
‎Nemernicule!
‎Vin!
‎E cineva rănit?
‎Fir-ar să fie! N-am nimerit.
‎N-am nimerit!
‎Marty!
‎- Teddy? ‎- Unde ești?
‎Nu trage! Fac orice. ‎Îți dau slujba înapoi.
‎Nu te împușcă nimeni. Luați de-aici!
‎Dă-mi cheile de la ușa din spate! ‎Dă-mi odată cheile!
‎Hai să mergem!
‎- Mi-ai aruncat o armă dragă! ‎- N-avea gloanțe.
‎- Nici asta, dar aveam de rezervă. ‎- Eu, nu.
‎Ești un om mort, Toronto!
‎- Ăla cine dracu' mai e? ‎- Omul din Moscova.
‎Nu ai unde să fugi.
‎Luptă cu contact!
‎Ai grijă!
‎Dă-te!
‎Ești al meu.
‎Ești al meu, Toronto!
‎Trebuie să ajungem la gară!
‎Știu cum stăm cu timpul.
‎- Stai! ‎- De ce?
‎Vei avea parte ‎de prima mea luptă cu contact.
‎Ajutor!
‎Te descurci.
‎Ești mort, Toronto!
‎Mulțumesc.
‎Era să-l termin!
‎- Desigur. ‎- Hai!
‎Jos!
‎Atât ți-a fost, Toronto.
‎Sus, frate! Haide!
‎Unde ești, Toronto?
‎Ticălosule!
‎Nu vreau să mor așa.
‎Ce e?
‎Eu iau banii azi.
‎Ai încasat ultimul cec, Toronto.
‎TEDDYBOX - PROIECT DE FITNESS ONLINE ‎VISEAZĂ MULT, LOVEȘTE MAI MULT!
‎Îți exersezi replicile în fața oglinzii?
‎Tu reciți în oglindă ‎poezie din secolul XVIII?
‎Din secolul XIX, jigodie!
‎Cu contact?
‎Doamne!
‎Mi-ai salvat viața.
‎Mi-am rupt mâna.
‎N-ar trebui să facă așa.
‎Hai la gară!
‎Încotro?
‎Îmi vreau banii.
‎Dă-o dracului!
‎- E nervoasă. Fugi! ‎- Hai!
‎Haide!
‎Hai repede în fabrică!
‎Vine. Fugi!
‎Ai grijă! La naiba!
‎- Teddy! Ce faci? ‎- Sus!
‎Henry, zi-le tuturor să fugă de aici! Hai!
‎Dați-mi banii!
‎La naiba, fugi!
‎Angajații să părăsească clădirea!
‎- Care buton e? ‎- Nu știu, eu acasă am mânere.
‎Apasă-le pe toate!
‎Activez boilerul.
‎- Rahat! ‎- Te rog.
‎Ți-ai pierdut sângele-rece în Minnesota.
‎Nimic nu e mai trist ‎decât un dur care s-a înmuiat.
‎- Îl lași să plece? M-ai prins pe mine. ‎- Bine.
‎- Ce-s astea? ‎- Cheile de la Debora.
‎Ai banii în portbagaj.
‎Acum chiar e momentul ‎să duci lucrurile până la capăt.
‎Ce vrei să fac? ‎Am apăsat toate butoanele, nu s-a deschis.
‎Hai, lasă-l să plece!
‎Ai uitat cum se face?
‎Noi nu lăsăm oamenii să plece.
‎- Ai zis: „Nu trage maneta!” ‎- Noi îi facem să dispară, nu?
‎- Există o manetă? ‎- Da.
‎Acum îți fac prietenul să dispară ‎și tu te uiți.
‎- Trage maneta! ‎- Ai zis: „Maneta, niciodată!”
‎Uneori, maneta.
‎Acum!
‎Tot nimic.
‎- Haide! ‎- Poate l-ai scurtcircuitat, Teddy.
‎Nu!
‎Eu am făcut asta?
‎Sper că ești mulțumit.
‎Am fript-o pe o albă în ulei din cauza ta.
‎Trebuie să te oprești! ‎Trebuie pur și simplu să mori.
‎Cred că tocmai ai făcut om în ‎tempura.
‎Lăsând deoparte faptul c-am ucis-o,
‎rămâne între noi, ‎dar recunosc că nu miroase urât.
‎Însă miroase a gaz în aer.
‎Nu a gaze ca bășina, ‎ci a gaze ca benzina, nu?
‎Poate avea proiectile cu gaz.
‎- La naiba! ‎- Îți miroase și ție, nu?
‎Ai aruncat în aer un depozit.
‎Amândoi l-am aruncat în aer.
‎Știu că ai zis să nu-ți spun nimic, dar…
‎nu am mulți oameni ‎față de care să mă pot deschide.
‎În ultimele zile, a fost…
‎A fost…
‎Nu pot spune că a fost bine.
‎Dar cumva…
‎Într-un mod ciudat, ‎ai reușit să mă inspiri.
‎După toate cele prin care am trecut…
‎m-ai făcut să vreau să fiu mai bun.
‎Și sper că și eu am avut…
‎același efect asupra ta.
‎Am putea să rămânem prieteni ‎și să ne mai vedem.
‎Nu vreau să devin sentimental, ‎dar simt că am put…
‎Unde e prietenul tău?
‎Tu cine ești?
‎Omul din Tokio. ‎Am venit să-l ucid pe Toronto.
‎Nu am timp.
‎- Când se încheie ciclul violenței? ‎- Chiar acum.
‎După ce termin cu închipuitul ăsta.
‎Fugi la iubită!
‎- Ce tot spui? ‎- Hai, suie-te!
‎- Mi-o dai pe Debora? ‎- Da. Te găsesc eu.
‎Două chestii. ‎Prima: te omor chiar și dacă o zgârii.
‎- Și a doua… ‎- Să nu o uit pe prima. Știu.
‎- Te-ai prins. Fugi! ‎- Mersi! Pa!
‎Cară-te!
‎Urmărim un Dodge Charger 440 R/T ‎din 1969.
‎Nu putem ține pasul cu el.
‎Haide, Teddy!
‎Ai grijă!
‎Teddy!
‎Vin, Lori!
‎Următorul tren din Armon sosește ‎în cinci minute.
‎Lori!
‎Teddy?
‎- Bună! ‎- Doamne! Ce naiba ai pățit?
‎Mai multe.
‎Sângerezi, iubitule.
‎- Nu e doar sângele meu. ‎- Ai nevoie de un medic.
‎Nu, nu de asta am nevoie.
‎Mi-am dat seama. Știu de ce am nevoie.
‎Am nevoie de tine.
‎Am nevoie de tine, Lori.
‎Doar de tine aveam nevoie.
‎Îmi pare rău, Lori!
‎E de rău.
‎Nu e bine deloc.
‎- E… ‎- Poliția!
‎Suspectul a fost reținut.
‎UN AN MAI TÂRZIU
‎Când l-am cunoscut, ‎nici nu ți se putea uita în ochi.
‎- Acum e relaxat. ‎- Așa e.
‎Da. Domnul înalt, sumbru și fioros e ‎precum câinele care latră, dar nu mușcă.
‎E într-o nouă fază. A trecut ‎peste cea cu ursul înghețat de pe lac.
‎- A terminat-o cu ursul. ‎- Vouă v-a plăcut chestia asta?
‎- Teddy! ‎- Ne…
‎- Eu nu știu ce e. ‎- E șerbet de durian.
‎Vreau să fiu politicos. ‎Nu-mi place, dar îl termin.
‎- Felicitări pentru noul restaurant! ‎- Bună!
‎- Ai apărut…
‎Lori, arăți fantastic! ‎Prăjiturica ce mai face, crește?
‎- Ce? ‎- Îmi vine să omor pe toată lumea.
‎- Deci… ‎- Da.
‎- Știu exact ce simți. Bună, iubito! ‎- Bună!
‎- Mersi! ‎- Plătesc eu.
‎- Termină! Plătesc eu. ‎- Nu. Eu…
‎- Ești drăguț. ‎- Lasă-mă! Îmi face plăcere.
‎Ce e ăsta, un trei sau un opt? Nu înțeleg.
‎- Tu vezi? ‎- Doamne! Nu are toner.
‎Nu are toner? ‎Cum de nu ai toner de rezervă?
‎E un opt.
‎Mulțumesc. Totul a fost delicios.
‎Îți mulțumim. Data viitoare plătim noi.
‎- Am vești bune. Revin, iubito. ‎- Sigur.
‎- Ia vino! ‎- Da.
‎Vino încoace! Ești pregătit?
‎Te-am făcut partener la sala mea online.
‎E important pentru noi.
‎Eu sărbătoresc. ‎Vreau să sărbătorești și tu.
‎Acesta e primul tău avans pentru mașină.
‎Ăsta e un unu sau un șapte?
‎- E un unu. ‎- Da.
‎O vreau pe Debora înapoi.
‎Șasiul a fost tăiat în două, ‎motorul s-a pulverizat. S-a dus.
‎- Asta e problema ta. ‎- Termină!
‎Cum ai putut face ceva?
‎Bravo, dragii mei!
‎Vă prezint Teddybox!
‎Eu sunt Teddy Jackson. Știi ceva?
‎Aici, singurul adversar ești tu. Nu uita!
‎Acum avem și un sediu, ‎deci lucrurile se schimbă.
‎Se îmbunătățesc.
‎Vă aducem un curs online pe săptămână, ‎deci putem vorbi în direct.
‎Astăzi primim primul nostru apel online.
‎Suntem sunați tocmai din Toronto.
‎Bun. Te ascult.
‎Am visat-o azi-noapte.
‎Ce de detalii! Chiar prea multe. ‎Nu uita, suntem în direct.
‎Ne privesc cam 8.000 de oameni. ‎În plus, sunt copii aici!
‎- Să păstrăm… ‎- Mi-e dor de ea.
‎Sigur ai de ce să-ți fie dor de ea, ‎oricine ar fi.
‎Știi foarte bine cine e.
‎Debora. Tu ai ucis-o.
‎Termină! Nu spui așa ceva în direct.
‎Nu acuzi pe cineva de crimă fără dovezi.
‎E o acuzație gravă. Nu e deloc adevărată.
‎Poate ar trebui să vin ‎și să te pocesc fără contact.
‎Mai bine nu.
‎Suntem online. Nu trebuie să vii ‎din Toronto, putem vorbi acum.
‎- Ăsta e tot farmecul. ‎- Nu sunt în Toronto.
‎Ce înseamnă asta? Ce vrei să spui?
‎Unde ești?
‎Sunt chiar afară.
‎Fir-ar…
‎Subtitrarea: George Georgescu