Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Közeleg a karácsony.
Tudom, hogy azután
teljesen megváltozik az életem.
Kicsit félek.
Őszintén szólva
nagyon félek.
Mi lesz velem,
velünk?
És ott van a kis Jacob is.
Vele mi lesz?
Remélem, minden rendben lesz vele.
Megérkezett!
Hogy vannak? Bent találkozunk. Köszönöm, hogy eljöttek.
Az ötödik könyvben kiderül végre az igazság Camille-ról?
A francia ellenállás tagja, ahogy állítja?
Vagy valójában náci kém?
Már sokat gondolkoztam ezen.
Legyen hős! Az sokkal romantikusabb.
Egy kém viszont szexibb.
Tudja, mit? Kettős ügynök.
Dedikálná Sherrinek, kérem? Én vagyok Sherri.
I-vel vagy y-nal?
I… Így is, úgy is jó.
Felismer, non?
Harmadik könyv.
- Dedikálná Toddnak és Marknak? - Persze.
Legyen „Marknak és Toddnak”! Én olvastam először.
Nem emlékszel? A nővéredtől kaptam.
- Nem, a te nővéred adta nekem… - Van egy ötletem.
Két könyvet dedikálok, mindkettőjüknek egyet-egyet. Jó?
Ajándék. Tessék!
A városban tölti az ünnepeket?
Sajnos nem. Hazamegyek Avához, a csajomhoz.
Nem tudtam, hogy…
Nagyon szerencsés nő.
- Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt!
Ava, kincsem, hazaértem!
Ava?
Gyere ide! Gyere, kincsem! Mi a helyzet? Hogy vagy? Gyere ide! Szia!
- Üdv itthon, Mr. Jacob! - Köszönöm, Svet.
Szia, hogy vagy? Helló!
Minden rendben van?
- Igen. A hűtő tele van. - Jó.
- Ava tiszta. - Oké.
Hoztam be még tűzifát.
És ezek a rajongói levelek.
- Több mint az előző könyv után. - Hű, oké! Nézzenek oda!
- Megvan a következő hetek programja. - Igen.
Köszönöm, hogy tartotta a frontot.
Majd elfelejtettem!
Ez, Svetlana, a magáé. Kellemes ünnepeket!
- És mindent köszönök. - Köszönöm.
Jól meglesz, Mr. Jacob?
Hogy érti? Persze! Én mindig jól megvagyok.
De mindig egyedül van.
Azért, mert egyedül szeretek lenni.
Egyébként is a kedvenc csajom, Ava szórakoztat majd.
- Találkozunk az új évben, Mr. Jacob! - Igen. Az új évben…
Ava!
Gyere ide!
Lássuk, mi van itt!
Ez jó lesz. Jól van.
Ez jó!
- Halló? - Üdvözlöm! Jacob Turner?
Igen, én vagyok,
de nincs szükségem szőnyegtisztításra, lakáshitelre vagy…
Mr. Turner, elnézést, de inkább nem akartam üzenetet hagyni.
Matt Segreto vagyok. Ügyvéd. És…
Kitalálom. Az ügyfele szerint elloptam az ötletét.
Nem.
Én vagyok az édesanyja végrendeletének végrehajtója.
Elnézést, ön… Hogy mondta?
Nagyon sajnálom, hogy tőlem kell megtudnia.
Az anyja múlt héten meghalt.
Azt hittem, tudja.
Nem, nem tudtam.
Már rég nem beszéltem anyámmal.
A kapcsolatunk, mondhatni…
bonyolult volt.
Értem.
Mindent magára hagyott. A házat a berendezéssel együtt.
Lenne pár aláírandó papír.
Jövő héten találkozhatunk Bridgeportban, ha önnek is megfelel.
- Mr. Turner! - Üdv!
Matt Segreto.
- Köszönöm, hogy idejött. - Részvétem.
- Köszönöm. - Sok emlék kötheti ide.
Fogalma sincs róla.
- Csak tessék! - Oké.
Óvatosan!
A szomszédok szerint alig járt el otthonról.
Őket meg sosem engedte be.
Most már tudom, miért.
Valahol itt kell lennie egy zongorának.
Igen. A leltár szerint egy Steinway S modell, 1940-ből.
Nagyjából 40 ezret érhet.
Úgy látom, sok mindent ki kell majd dobni.
Kérjek egy bérelhető konténert?
- Igen. Köszönöm. - Nincs mit.
És Mr. Turner… Jake!
Nem szívesen kérek ilyesmit, de a feleségem nagy rajongó, és…
Értem.
Az ilyen átlagos fazonok nem érnek fel a könyveidben lévő elbűvölő pasasokhoz.
- De ők nem valódiak, Matt. - Igen, mondd ezt a feleségemnek!
Mercedesnek hívják.
Mint a kocsit.
- Oké. Tessék! - Köszönöm.
Gyere, kicsim!
Mehetünk? Ugorj be!
Jó kislány!
Egyszerűen tökéletes.
Ellie, te vagy az?
- Jacob, eljöttél! - Ez csak természetes.
Azt hittem, hogy majd az asszisztensedet vagy valaki mást küldesz ide.
- Most, hogy már ilyen híres vagy. - Van, amit nem bízhatsz másra.
- Örülök, hogy látlak! Jól nézel ki. - Te is.
Rég nem találkoztunk. Már vagy 20 éve.
- Tizennyolc voltál, amikor elmentél? -Tizenhét.
Kemény időszak volt az neked.
Igen, az volt.
Tudtam, hogy író leszel.
Érdekes gyerek voltál.
Hatalmas képzelőerőd volt, imádtad a szavakat.
Emlékszem, amikor órákon keresztül online Scrabble-t játszottam nálatok.
Amikor anyukádnak rossz napja volt.
- Sok ilyen nap volt. - Sosem volt már ugyanaz.
Egyikünk sem.
Ügyesek.
- Csodás! - Ez kedves! Köszönjük. Sziasztok!
- Sziasztok! - Szoktál még festeni?
Kérdezhetnéd azt is, lélegzem-e még.
Örülök, hogy összefutottunk. Jó volt látni téged.
Mindjárt indulok. Még…
Holnap is jövök, és folytatom a pakolást.
Nem lehet egyszerű átválogatni a dolgait.
Nem az.
Hogy is mondta Robert Frost? „A legjobb kiút a végigjárt út.”
Bár biztos, hogy itt nem egy gyűjtögetőre gondolt.
Gondolom, nem.
OLY' KEVÉS IDEIG VOLTÁL VELÜNK
Magányos az élet.
És hiányzol.
Te jó ég! Ne már!
Ne már, anya, ez most komoly?
Mi az?
Melegszendvicset és paradicsomlevest?
Gondoltam, mostanra alaposan megéheztél.
Viccelsz? Éhen halok.
- Szereti a paradicsomlevest? - Igen. Adhatsz neki.
Tessék!
- És tényleg. - Nahát!
Nem tudjuk, hogy háláljuk meg. Ugye?
- Szerepelhetnék az új regényedben. - Várjunk csak! Te olvastad a regényeimet?
Szerintem csak én ismerek fel bizonyos karaktereket.
Például kit?
- A Zöld szemekben… - Párizs zöld szemei.
Igen. A fotós.
A gyönyörű, erős nő, aki összeomlik.
Az elég evidens volt, ugye?
Van egy másik, akit Az utolsó éjfélben ismertem fel.
A katona apja.
Jelentéktelen karakter. Akárcsak a valóságban.
Nem csak rossz emlékeid lehetnek róla, ha viseled az óráját.
Ott volt az édesanyád temetésén. Tudtad?
Hogy búcsút vegyen, de biztos, téged is látni szeretett volna.
Nem, én nem…
Nem hinném. Nem.
És a temetés… Úgy érzem…
Érthető. De már nem számít.
Az a múlt, ez meg a jelen.
Köszönöm.
- Kérdezhetek valamit? - Igen.
- Magánjellegű dolog. - Értem.
Öreg vagyok ehhez?
- Te… Ez a kérdésed? - Igen.
Nem.
- Komolyan? - Ez tök jó.
Te használsz ilyet? Biztosan nem. Miért tennéd?
Sorban állnak érted a nők.
Nem állnak értem sorban a nők.
Látom a boltban a magazinokat. Filmsztárokkal randizol.
Figyelj, azok bármit lehoznak.
A kérdésedre válaszolva: nem használok randiappot.
De te csináld!
- Írnom kell valamit. - A profilodba?
- Oda. - Ismerek egy írót. Szabad?
- Megírod a profilomat? - Örömömre szolgálna.
SZEMÉLYES
Gyere be, Ellie! Nyitva.
- Hahó! - Te nem Ellie vagy.
Nem.
- Csak azt hittem, a szomszédom az. - Elnézést!
- Láttalak korábban az utcán. - Igen, az én voltam.
Nem követlek, ha erre gondolsz.
Nem gondoltam, hogy követsz. Becsuknád, kérlek, az ajtót?
Igen, persze.
- Miben segíthetek? - Szia! De aranyos! Jó fiú!
Igazából lány. Ava.
Jó név. Szia, Ava!
Ez a Turner család háza, ugye?
Valahogy úgy. Jake Turner vagyok.
Szuper! Örülök, hogy megismerhetlek.
Én Rachel Campbell vagyok. Azért jöttem…
Elnézést, egy kicsit bonyolult a dolog, de az édesanyámat keresem.
És te talán segíthetsz nekem.
Nagyon régen itt élt, azt hiszem. Remélem.
Itt élt az édesanyád?
Igen, amikor megszülettem. Vagyis közvetlenül előtte.
Ez Scott és Lois Turner háza, ugye?
Igen, ők a szüleim.
Szuper! A vér szerinti anyám nekik dolgozott.
A szüleimnek dolgozott?
Úgy tudom, hogy a bébiszitterük volt.
Ne!
Oké, várjunk!
Forró!
Segítsek?
- Nem kell, ura vagyok a helyzetnek. - Oké.
- Hagyjuk! - Oké.
Mi szél hozta Nancy Drew nyomozót a Turner-házba? Ha nem titok.
Bonyolult ügy. Az örökbefogadási aktám titkos.
Egy barátom a Nyilvántartási Hivatalban dolgozik.
Anyám nevét nem árulhatta el,
de az utolsó ismert lakcímét igen, ami ez volt.
Értem, és elnézést,
de épp indulni készültem. Bár segíthetnék!
- De szerintem nem tudok. - Értem.
- Jól van. - Meg kell tanulnom felállni az asztaltól.
Nina Simone.
Így van. Igen, ő a legjobb.
- Egy kedvenc? - Igen.
- És ki még? - Peggy Lee, Ella, Lady Day, Aretha.
- És persze Gladys! - Gladys a zseni. Apám…
Ő volt a zenetudósom. Mindenkit megmutatott.
Little Richardot, Marvin Gaye-t.
- Marvint kiskoromban veszítettük el. - 84-ben.
Igen.
- Zenész vagy? - Nem. Író vagyok. Írogatok.
- Tényleg? Menő! Ismerhetek valamit? - Én… Nem, nem igazán.
- Nem? Ajánlasz valamit? - Nem.
Nehéz a művészélet? Megértem.
De gondolom, mindenkinek nehéz. Így vagy úgy.
Az biztos!
- Sajnálom, hogy nem tudtam segíteni. - Nem kell bocsánatot kérni.
Már azzal, hogy abban a házban voltam, ahol élt…
úgy érzem, közelebb kerültem hozzá.
- Igen? - Igen.
Mindenesetre köszönöm.
Köszönöm.
- Boldog karácsonyt! - Viszont!
Köszönöm.
Várjunk! Ellie.
Rachel!
Várj!
Van egy ötletem.
A szomszédom évek óta itt lakik. Szerintem ő…
Én is így érzek.
Ez gyors volt!
Micsoda?
Semmi. Később elmondom.
Megadom a számomat, és holnap írhatsz nekem.
- Addigra beszélek vele. - Az nagyszerű lenne!
Azt hiszem, megvárom, amíg visszaér.
- A kocsimban várok. - Lehet, hogy soká jön.
- Ha már ilyen messzire eljöttem. - Oké.
- Jól van. - Oké.
Kösz.
- Hé! - Hé!
Mi a helyzet?
Éhes vagy? Épp kajálni indultam, ha te is éhes vagy.
Nagyon szép. Ez egy régi törzshelyed?
Nem, évek óta nem jártam itt.
Amikor kicsi voltam, anyám sokszor hozott ide.
- Imádta ezt a helyet. - Nem csodálom. Hangulatos.
- Üdv a Trattoria Toscanában! - Köszönjük!
Vittorio vagyok. Mondjam a napi ajánlatot?
Elmondaná angolul is?
Nem kell. Ugyanazt kérem, mint ő.
És egy pohár bort.
- Bort? - Nem.
Biztos nem?
- Mit kértél utoljára? - Semmit.
- Mondtam, hogy külön fizetünk. - Külön?
Tekintettel arra, hogy író vagy.
A szüleim művészek. Ékszereket készítenek és árulnak.
Előfordult, hogy gondot okozott a számlák kifizetése.
AZ UTOLSÓ ÉJFÉL
Gondoltam, jobb, ha…
Biztos megérted és jól esik, ha néha…
- Köszönöm. Nagyon jól esik. Kedves tőled. - Igazán nincs mit.
- Hogyhogy folyékonyan beszélsz olaszul? - Igazából franciául és németül is.
Meg mandarinul.
- Mandarinul? - Kicsit.
Nem viccelek!
Nyelvszakra jártam.
- Értem. Menő! Nem gyakran… - Tudod…
Köszönjük szépen!
És mivel foglalod el magad mostanában?
Nemrég jelentkeztem az ENSZ-hez fordítónak.
- Nem sok esély van rá. - Miért?
Ilyen az élet, nem?
- Ezt fel kell vennem. Pillanat! - Nyugodtan. Semmi gond.
Ülj le addig az asztalunkhoz! Ezer éve!
Dion! Hogy vagy?
- Mikor láttalak utoljára? - Rég, 12.-ben.
Felszívódtál. Hova jártál egyetemre?
Sehova. Párizsba mentem. Az élet iskolájába.
Tényleg! Semmit sem változtál.
Csak gazdagabb lettél.
Lesz film az új könyvedből?
Nem tudom. Ezt mondják.
- Szülővárosunk hőse. - Köszönöm. Nagyon kedves vagy.
- Örülök, hogy láttalak! - Én is!
Elnézést! Hol is tartottunk?
Ott, hogy…
Munkalehetőség. ENSZ. Kicsi esély.
Igen.
Nem is tudom. Valószínűleg kihívásokkal teli lenne.
- El kellene költöznünk hozzá. - Többes szám?
Igen, Alannek és nekem.
- Alan pedig? - Egek! Bocsánat! Alan a vőlegényem.
El vagy jegyezve?
- Aha. - Gratulálok! Imádom a szerelmet!
- Szuper! Köszi! - Egészségedre! Ez csodás!
Még nem tűztük ki a dátumot. Alan már szeretné, de ha megkapom a melót…
akkor ki kell találni valamit. Még eljegyzési gyűrűt sem vettünk.
Múlt héten már néztünk, de egyik sem tetszett.
Úgyhogy elmentünk, és aztán…
Ez amúgy cuki volt. Hazafele sétáltunk, és ezt adta nekem.
- Mit? - Ez…
Szivargyűrűt.
- A szivargyűrűtől megkönnyebbültem. - Igen?
Nem vagyok az a gyémántgyűrűs típus.
Igazság szerint vegyes érzelmeim vannak az eljegyzés fogalmával kapcsolatban is.
Egyrészt szeretem a biztos dolgokat, de közben beskatulyázva érzem magam.
Egész életemben sikerült elkerülnöm a beskatulyázást.
Nálam ez nem egyszerű, mert Alan szabálykövető.
Tiszteletben kell tartani a párod személyiségét.
- Igen. - Ugye?
Adószakértő.
Nagyon ért a szakmájához. Irtó precíz.
Az utolsó ültetőkártyáig ő fogja megtervezni az esküvőnket.
Minden menetrendszerű lesz.
Az a jó, és mindjárt befogom, hogy szerintem kiegészítjük egymást.
És ennek így… Ez így jó, nem?
Nem vagyok szakértő a témában, de igazad lehet.
Jó vagy sem, én az vagyok.
Talán mert örökbe fogadtak.
Próbálom kitölteni a bennem lévő űrt.
Mindig keresem azt, ami biztonságot ad.
Talán ha megtalálom az igazi… a vér szerinti anyám,
azzal megoldódik életem nagy kérdése, és…
- Nem is tudom. - Szabad leszel.
- Igen. - Gyere!
Tényleg szívesen kifizettem volna a részem.
Ugyan! Örömömre szolgált. Jó kaja, jó társaság.
Háromórás randi. Az univerzum tényleg megjutalmazza a bátrakat.
Nekiállok egy másik szobának.
Azon gondolkoztam, hogy szerinted
van esély arra, hogy a szüleidnél maradt valami anyám cuccaiból?
Egy képeslap vagy fotó.
Bármi.
- Óvatosan! - Oké.
- Megvan? Jól van. - Aha. Oké.
- Dobjuk le ide! - Oké.
- Egy holttest van ebben? - Nem merek belenézni.
Ki zongorázott?
Anyám erőltette, amikor gyerek voltam.
- Először utáltam. - És később?
Boldoggá tette, amikor játszottam, szóval…
Játszanál nekem valamit?
- Játsszak? Ugyan! - Komolyan!
Lássuk, olyan jól szól-e, ahogy kinéz!
Kérlek!
Legyen! Rég nem játszottam, biztos kicsit be vagyok rozsdásodva.
Mert a babád egyedül van
Próbálkozásom hiábavaló volt
Neved többé nem ki nem mondom
Elhagytál, s a szívem darabokban
Nem hittem, hogy egyszer elhagysz
A nap minden órájában Azt hajtogatom majd
Bébi, gyere haza hozzám
Bébi
Gyere haza hozzám
Hű!
Fiatal szerelem.
- Helló! - Milyen volt a randi?
Jó volt.
Csak jó?
Nagyon jó volt.
- Ő a barátom, Rachel. - Örvendek!
Rachel kérdésére talán csak te tudod a választ.
Hogyne emlékeznék! Ő volt a bébiszitter.
Velük lakott. Mint egy au-pair.
Értem.
Nagyon fiatal volt.
Tizenhét, maximum 18 éves lehetett.
Szerintem még a baba születése előtt elköltözött.
Emlékszik a nevére vagy…
Jó kérdés!
Mintha valami karácsonyi neve lett volna.
Christina vagy Joy.
Nem ugrik be most. De tudod, ki tudhatja?
- Ki? - Az apád.
Nem. Nem szeretnék… Nem.
Akárhogy is, ő most Vermontban él.
A hegyekben, egy Cornwall Bridge nevű kisvárosban.
- Eléggé elszigetelten él. - Honnan tudod ezeket?
A temetésen beszélgettünk egy nagyot.
Szerintem semmit sem ártana, ha beszélnél…
Semmit sem ártana? Dehogynem! Harmincöt éve nem beszéltem vele.
Tisztában vagyok vele, de…
Nem. Én…
Elnézést!
Bocsánat. Ez…
Jacob!
Ezért nem jött ide hamarabb.
Jó lenne, ha túl tudna lépni rajta.
- Rachel! Várj! - Mi?
- Figyelj! - Igen?
Tudom, hogy nem annyira érted, miért viselkedtem így.
Ugyan! Nem tartozol nekem magyarázattal.
Csak egy idegen vagyok. Nem tartozol nekem semmivel.
Már így is sokat segítettél nekem. Köszönöm!
Remélem, szép karácsonyod lesz.
Hazamész?
Nem, elmegyek Cornwall Bridge-be.
Tudom kell, hogy fontos voltam-e neki.
Talán neked is az apádról.
Nem tudnék mit mondani neki, ha látnám.
Ha van kedved autózni egyet,
kitalálhatnánk valamit.
Gyere!
Ugorj be!
Elmész? Ideje hazamenned?
Igen és nem.
- Hogy van? Jake Turner. Örvendek! - Ian Page. Úgyszintén.
- Nagy rajongója vagyok. - Köszönöm.
Elmondtam Iannak, hogy te írtad a profilomat.
A pikáns részeket kitöröltette velem.
Az, hogy megismertem Eleanort, a legjobb karácsonyi meglepetés volt.
Ian első hegedűs a Hartfordi Szimfonikus Zenekarban.
- Tényleg? Nem semmi! - Kösz.
Hogy értetted azt, hogy „igen és nem”?
Igen, elmegyek. De nem, nem hazamegyek. Rachel elvileg…
- Itt is van. - Szia!
Meggyőzött, veled együtt,
hogy menjek el apámhoz.
Jacob!
Jól teszed.
Az univerzum megjutalmazza a bátrakat. Ugye?
Készen állsz?
Kicsit sem. És te?
Nem.
Menjünk!
- A Waze-zel nem lenne egyszerűbb? - De.
De a térkép sokkal jobb. Egy tapintható dolog a virtuális világban.
Igen, így van. Volt egy ilyen könyvötletem.
- Egy Stephen King-féle thriller. - Igen?
Igen. Ezt találtam ki, figyelj!
- Van egy nászúton lévő pár. - Oké.
Bérelnek egy kocsit.
A GPS megbolondul, vagy a volt pasi meghackeli.
Talán az jobb.
Akárhogy is, a GPS halálos veszélybe sodorja őket.
Neked nem tetszik. Rossz? Rossz.
Nem. Tetszik!
De mi lesz velük utána? Miután halálos veszélybe kerültek.
Csak eddig találtam ki. Nem írtam meg.
Ahogy apám mondta: „Minden kreatív ötlet jó valamire.”
- Ennyi. - Ez tetszik.
Oké, öt kilométer múlva térj rá az I-91-es északi szakaszára.
- 91-es, északi. Értem. - Aha.
Alant idegesíti, ha én navigálok neki.
- Igen? - Nem kell neki másodpilóta.
Én minden navigációs segítségnek örülök.
Apropó Alan,
ő mit szól a New York-i munkához, amire jelentkeztél?
Igazából még nem tud…
Még nem mondtam el neki.
- És a Cornwall Bridge-i kiránduláshoz? - Nincs odáig érte.
Igazából mérges volt miatta.
Hadd találjam ki!
Mérges, mert egy ismeretlen pasival autózol oda.
Nem, igazából… Azért…
A benzinpénz miatt volt az.
- Ez is az egyik szeszélye. - Értem.
Nem nagy ügy. Ha az összképet nézzük, nincs jelentősége. Ugye?
Kicsit rosszul esik, hogy miattam nem aggódik.
- A benzinpénz miatt aggódik. - Nem tud rólad.
Kiderült, hogy én sem tudok rólad semmit.
- Tessék? - Végül megtörtem, és rádkerestem.
Ne már!
Próbáltam megállni. Senkire sem szeretek rákeresni.
Az olyan tolakodó.
- De most örülök, hogy megtettem. - Ne!
Most már tudom, hogy baromi híres bestselleríró vagy.
- Szóval… - Nem kell túlzásokba esni.
- Ötmillió eladott példány. - Öt és fél, de ki számolja?
Te vezeted a The New York Times bestsellerlistáját.
- Szerencsém volt. - És 30 nyelvre fordították le.
Szerintem ez a baromi híres kategória, de…
Én meg azon aggódtam, hogy fizeted ki a vacsorát.
Kivennéd, kérlek, a pénztárcám a hátizsákomból?
Köszönöm szépen.
1987. JÚLIUS
Te tudod, mi ez?
Anyámnál egy „személyes” feliratú dobozban volt.
Csak elraktam, és bele sem néztem. Mi van benne?
Ezt hallgasd!
„Noel Ellis vagyok.
Tizenhét éves vagyok, és babát várok.”
Ez anyám naplója.
Tudom.
Noelnek hívják. Nem tudom elhinni!
Nem tudom… Egyszerűen…
„A szüleim elküldtek otthonról.
Szégyellnek.”
És szégyellik a szívem alatt hordott gyermeket.
Ezért elmegyek.
„Szerintük nem helyes házasságon kívül gyermeket szülni.
Isten rossz szemmel nézi.”
De Isten megbocsájtja a hibáinkat, nem?
Mindenki cserbenhagyott, akit ismertem, és akiben bíztam.
„Szerencsére ez a kedves család felvett dadának.”
A Turnerék egy négytagú család.
„Scott és Lois és a kisfiaik, Benjamin és Jacob.”
Benji hétéves, és egy energiabomba.
Jake négyéves, ő egy csendes fiú.
Van erről emléked? Tudom, kicsi voltál…
Nincsen.
Szereti, ha a Csodakunyhó-könyvekből olvasok fel neki.
És hol van most Ben?
Karácsony környékén volt egy nagy hóvihar.
Egy hatalmas szilfa állt a ház előtti udvaron.
Benji imádott felmászni rá. Folyton ott volt.
Aznap este olyan magasra akart felmászni, amennyire csak tudott…
Nem tudom, miért
Nap nélkül maradt az ég Viharos idő…
Ne haragudj, hogy úgy elérzékenyültem az előbb!
Nincs miért bocsánatot kérned. Megértem.
Köszi.
Több mint 30 éve volt. Azt hittem, már tudok róla beszélni.
Mondják, hogy az idő minden sebet begyógyít.
Nem így van.
Két hónapja vagyok itt,
de még nem kerestek a szüleim, sem Peter.
„A minap nem bírtam abbahagyni a sírást a szobámban.”
Aztán valaki halkan kopogott az ajtón.
„A kis Jacob volt az.”
A vállamra hajtotta a fejét, mintha mindent értene.
Egyre jobban szeretem azt a kölyköt.
Tudom, hogy nem szabad favorizálni, de…
Egy angolosan átsült steak, és egy vegetáriánus tál.
Paprika, répa, hagyma nélkül. Szósszal.
Köszönöm. Tökéletes.
- Kérdezhetek valamit? - Van választásom?
Nincs.
Hogy lehet, hogy egy ilyen jóképű, sikeres pali egyedülálló?
- Jóképű? - Ne terelj!
Szeretek egyedül lenni.
Az biztonságosabb. Értem.
De te férjhez mész.
Igen, de mindig megvan ez a huzavona.
Gyere közelebb! Egyedül akarok lenni. Érted, hogy?
Ne érts félre, voltak már kapcsolataim.
Komoly kapcsolataim, bár nem olyan sok.
De végül aztán…
Végül aztán nem én voltam az, akit kerestek.
Vagy ők nem voltak azok.
Mi az esélye annak, hogy át tudunk kelni a hágón a vihar előtt?
- Ma este? - Igen.
Azt mondanám,
hogy nulla.
- Százalék? - Százalék.
Bejelentkezel? Ava biztos járna egyet.
- Húsz perc múlva itt? - Jó.
Oké.
- Szia! - Helló, idegen!
Bocsánatot kérek a múltkori miatt.
Ez az egész dolog, hogy anyukádat keresed…
Ne, Alan! Ne aggódj! Semmi gond!
Figyelj, elkezdtem előre gondolkodni,
és van egy ötletem az eljegyzési bulira.
Igen?
A Casa Frida, a kedvenc mexikói éttermed.
Valentin-napon még szabad.
Tökéletes egy eljegyzési bulihoz. Igaz?
Ráadásul fenomenális árajánlatot kaptunk.
Jól hangzik.
Igen? Úgy tervezem, hogy holnap reggel kifizetem az előleget.
Alan, várhatnánk…
Várhatnánk a Casa Fridával?
- Amíg haza nem érek. - Persze, drágám. Ahogy szeretnéd.
- Mikor jössz vissza? - Hamarosan.
Rendben. Szeretlek.
Én is szeretlek.
- Szerencséjük van. Két szabad szobám van. - Ez remek.
Ha egy romkomban lennénk, csak egy szoba lenne.
Azt kellene kivennünk.
- Romkom? - Romantikus komédia, romkom.
- Értem. - Így.
Ha az segít,
egybenyithatók.
Elnézést, már zárnak.
A parádéra készültem, de az várhat. Miben segíthetek?
Jacob Turner-könyvet keresek.
Persze. Hol tart a sorozatban?
Az elején, úgyhogy nem tudom.
Akkor az első könyv, a Párizs zöld szemei kell magának.
Szuper!
Miről szól?
A 40-es évek Párizsáról.
Francia ellenállás, kémkedés, tiltott szerelem.
Hű, ez elég…
Izgalmasnak tűnik? Higgye el, az is!
Ez a könyvbeli világ olyan, mintha mi is ott lennénk a szereplőkkel.
Ezért olyan letehetetlen a könyv. Ezért kapkodják el őket a polcokról.
Nézze! Szerencséje van.
Köszönöm.
Nem rossz!
Igen. Majdnem olyan jól ír, mint amennyire jóképű.
- Szia! - Szia!
Mit gondolsz? Menjünk aludni vagy…
Vagy. Határozottan.
Oké. Gyere!
Boldog karácsonyt!
- Tessék! - Köszönöm.
- Nézd! - Nézd! Szia! Nagyon cuki!
Jobb, ha abbahagyod. Féltékeny lesz.
- Csúcs! - Szuper ez a hely.
- Hogy van? - Üdv!
- Megkóstolhatjuk? - Persze.
- Köszönjük. Ingyen vannak? - Igen.
- Köszönjük! - Ez a kedvenc városom.
- Jó az illata. - Kellemes ünnepeket!
Nézd! Ezer éve nem láttam ezt a filmet.
- Én nem láttam még. - Viccelsz? Imádni fogod.
Elnézést! Együtt vagytok?
Nem.
De igen? De igen, mi csak…
Igen, együtt.
Kedves.
Jól vagy?
Lerázom ennek a hitvány kisvárosnak a porát a lábamról.
És elmegyek világot látni. Olaszország, Görögország…
Azta! Ez volt talán életem legjobb filmje.
Azon tűnődött, vajon váratlan fordulatot vesz-e az utazás.
Jézusom! Ez nem lehet!
Minden rendben odaát?
- Szia! - Helló!
Aha, minden oké.
Akkor jó.
- Úgy hallottam… Azt hittem… - Ja, nem.
- De köszi, hogy aggódtál. Kedves tőled. - Oké. Csak… Jó…
- Jó éjt! - Jó éjt!
Hogy aludtál?
Igazából jó sokáig olvastam.
- Valami érdekeset? - Nagyon érdekeset.
- Igen? - A Párizs zöld szemeit. Ismered?
Hallottam már róla. Te…
- Megvetted a könyvem, és nem szóltál? - Nem akartam…
- Nem akartam, ha esetleg… - Esetleg mi?
Nem tetszene.
- Ha nem tetszene? - Aha.
És?
Hát…
Nyugodtan elmondhatod. Az egóm… Szerintem ki fogom bírni.
- Mondd el! Hogy tetszett? - Oké.
Érdekesnek találom,
hogy feszültséggel és drámával, románccal teli regényeket írsz,
de a főszereplő, Henri,
soha senkit sem enged magához közel.
Amiről tegnap beszéltünk.
Henri a megszállt Franciaországban él. Senkiben sem bízhat.
Igen, de…
Amerikát nem szállták meg. Neked mi a kifogásod?
Másrészt viszont…
- Nagyon tetszett a könyv. - Tényleg?
Imádtam. Annyira…
A vége. Az…
Teljesen levett a lábamról.
Helyes.
Nehéz jó befejezést írni.
Mit gondolsz a mostani sztoriról? Ennek is jó lesz a befejezése?
Ma megtudtam, hogy kislányom lesz,
egy édes kicsi lányom.
Otthon azt mondták a szüleim, hogy ne adjak neki nevet.
„Mert csak nehezebb lesz búcsút venni tőle.
De én már
adtam neki nevet.”
Angyalom.
Félre tudnál húzódni? Kell egy kis friss levegő.
- Biztos? Hideg van. - Igen.
Oké, persze.
Hé, gyere!
Nagyon hideg van. Tessék!
Jól vagy?
Miért nem őrizte meg?
Miért vette a fáradságot, hogy mindent leírjon és dokumentáljon, ha utána…
Ha utána nem őrzi meg?
Nem tudom. Talán szerette volna, hogy egy nap eljusson hozzád.
Vagy el akart felejteni mindent.
Mintha sosem létezett volna.
- Mintha sosem léteztem volna. - Nem.
Elvileg jegyben járok, és férjhez fogok menni.
Jaj, ne!
Mit csinálsz? Ne!
- Ne már! Hova… Ne! - Ava!
Ava!
Ava, ne!
Ava Turner, azonnal gyere vissza!
- Mit lett volna, ha elkapod? - Igen.
Ez hihetetlen volt.
Mindenki kerget valamit az életben.
Szerintem rossz fele jöttünk.
- Úgy érted, hogy reméled? - Pontosan.
Mondd, hogy az univerzum megjutalmazza a bátrakat!
Jó lesz!
Jól van. Bemegyek.
TEGYE A CSOMAGOT A KÜSZÖBRE! KÖSZÖNÖM: SCOTT TURNER
Bár várta ezt a napot,
de rettegett tőle.
Jacob!
Eleanor szólt, hogy lehet, hogy jössz.
Nem akartam elhinni neki.
De azt hajtogatta, hogy legyek rá felkészülve.
És fel vagy?
Igen. Neked vágom ki ezt a fenyőt.
Harminc éve várok erre a pillanatra, és most, hogy eljött…
Én is így érzek.
Tudnál segíteni?
Ráadásul egyedül semmi értelme sincs.
Ha ez vigasztal, sosem volt fám, úgyhogy előrébb jársz, mint én.
Jól van. Ez itt az én szerény hajlékom.
Meg is vagyunk.
- Tegyük ide az alját! - Oké.
Felállítod?
- Hozom a talpat. - Oké.
- Egyedül élsz? - Igen.
- Jól van. - Ellie festette, ugye?
Jó szemed van. Igen, ő.
Jól van.
- Szerintem jó lesz. - Igen?
- Odanézzenek! - Szép munka!
Elnézést!
Scott Turner. Halló?
Igen.
Ott találkozunk!
Ne haragudj!
Az egyik ügyfelem volt.
- Ügyfél? Mit dolgozol? - Szociális munkás vagyok a veteránoknál.
Próbálsz jót cselekedni?
A próbálok részén van a hangsúly.
Ezeket ezer éve vettem amikor beköltöztem,
még a dobozt sem nyitottam ki.
Vajon működnek?
Fogalmam sincs.
Jake!
- Tudom, a bocsánatkérés nem sokat… - Tudod, mit?
Hagyjuk! Nem azért jöttem,
hogy kibéküljünk.
Csak egy barátomnak segítek.
- Egy barátodnak? - Igen. Hosszú történet.
Ha már itt vagy, legalább elmondhatom, hogy vártam már…
Inkább nem szeretném.
Sajnálom.
Aha. Sajnálod?
Őszintén nagyon sajnálom.
Aha. Jó. Akkor belemegyünk.
Tudod,
egyedül hagytál anyával,
a hegyekbe menekültél, és eltűntél a színről.
És sajnálod?
Istenem!
Nem akartam ezt csinálni.
Tudod, mit? Hiba volt idejönnöm. Nekem ez nem megy.
- Jake! - Jó fadíszítést!
Én ezt nem bírom. Azt hittem, jó ötlet.
- Menjünk! - Várj! Vegyél egy mély levegőt! Oké?
Ha most elmész, ennyi volt. Érted?
Vége. Örökre.
- Már 35 évvel ezelőtt véget ért. Menjünk! - Várj, Jake!
Ha most elmész,
ugyanazt teszed, amit ő tett.
Nem így van?
Lehetnél te az első felnőtt a családodban, aki nem lép le.
Kérlek!
Jake, nagyon nehéz erről beszélnem…
de két nappal karácsony előtt,
a tél legnagyobb hóvihara volt.
És Benji, mint minden évben,
alig várta, hogy felakassza a kedvenc díszét.
Az öreg szilfára minél magasabbra.
Előtte már számtalanszor felmászott a deszkákon, amit nektek építettem.
Tudtam, hogy az ágak csúszósak lehetnek,
de ő nagyon elszánt volt.
Hagyni akartam, hogy azt az egyet felakassza.
Sosem fogom elfelejteni az ág reccsenésének a hangját.
Benji apja voltam.
Meg kellett volna állítanom.
Áprilisban aztán
kivágtam azt a fát.
Nem segített.
És miután Noel elment,
anyáddal már…
nem tudtunk egymásnak segíteni.
Végül egyikünknek muszáj volt elmennie.
Magammal akartalak vinni,
de ezt nem tehettem meg vele.
Csak te maradtál neki.
Azzal hitegettem magam, hogy ha te ott vagy neki…
újra magára fog találni.
Kiskorodban imádtad feltenni az égősort.
Emlékszel?
Mit gondolsz? Csak őszintén!
Bemenjünk vagy hagyjuk őket békén?
Jó, akkor békén hagyjuk őket. Jó, értelek.
Próbáltam tartani veled a kapcsolatot.
Kezdetben hívtalak. Hagytam üzenetet. Éveken át küldtem neked leveleket.
Nem kaptam meg őket. Anya sosem mondta.
- Házas vagy? - Házas? Dehogy! Nem vagyok.
Olvastam az első két könyvedet.
De leromlott a látásom. A harmadikat már hallgattam.
Akkor hallottam először a felnőtt hangodat. Fantasztikus volt!
Imádom!
Igen, emlékszem.
Benji lyukas kezűnek hívott…
- Gyönyörű! - Az.
Reménykedjünk!
Tessék!
Siker.
Nem egy barátod miatt jöttél?
Milyen idő van kint?
Csípős.
Itt is van.
Elnézést, hölgyem! Ezt nem neked hoztam.
Noel egy áldás volt.
Miután Jacob bátyja meghalt,
ő tartotta össze a családot, amennyire lehetett.
- Tessék! - Köszönöm.
Legyetek elnézőek! Harmincöt éve csak magamnak főzöm a csilis babot.
- Fogalmam sincs, hogy ehető-e. - Az illata nagyon jó.
- Tessék, fiam. - Lássuk!
Nemcsak ehető, de nagyon finom. Köszönöm.
- Finom. - Nagyon finom.
Fantasztikus.
Nem tudod véletlenül,
hogy hova költözött vagy hol élhet most Noel?
Évekkel ezelőtt küldött nekem valamit. Várj csak!
- Tényleg? - Bocs, kislány.
Mit gondolsz?
Örökölted a szemét.
Tényleg?
Aha.
Az jó.
Hát…
Valamiért…
Bocsi! Valamiért ezt megőriztem. Nem tudom, miért.
Azt írja, a férjével, Charles Haydennel Ridgefieldben fog élni.
Noel Hayden.
Muszáj kimondanom. Csodás párt alkotnátok.
- Rachelnek vőlegénye van. - Aha.
- Tényleg? - Úgy bizony!
- Gratulálok! - Köszönöm.
Remek ember lehet, mert te egy főnyeremény vagy.
- Igen, az. - Oké.
Majd meséld el, hogy mi történt!
Rendben. Nagyon köszönöm.
Szívesen, kedvesem.
Kívánj szerencsét!
- Sok szerencsét! - Kösz.
Mindjárt megyek.
Én…
Köszönöm, hogy viseled az órát.
Ez rengeteget jelent nekem.
Ugyan! Gyere ide!
Jó ember lett belőled. Nagyon jó.
Majd beszéljük!
- Mindenképpen. - Oké.
Jól vagy?
Igen, jól vagyok. Köszönöm.
Akkor jó.
Ma megszületett az édes kicsi lányom.
És tudom, hogy soha többé nem látom majd.
„Ezért itthagyom ezt a naplót.
Egy nap talán elolvassa, és tudni fogja, hogy mennyire szeretem.”
Mindig szeretni fogom.
„Mindig szeretni fogom.”
Remélem, ez igaz…
hogy mindig szeretni fog.
Gondolkoztam Noelen.
Szerinted először hívjam fel, vagy csak keressem fel holnap?
Te mit gondolsz?
- Aludj rá egyet, és reggel eldöntöd. - Oké.
Nem fogok tudni aludni.
A biztonság kedvéért még egyszer megnézem.
Úgy sajnálom, de csak egy szabad szobánk van.
- Jaj, ne! - Kivesszük.
Kivesszük?
Igen…
- Szeretnénk kivenni. - Remek!
Köszönjük.
Nos…
Be kell vallanom valamit.
- Bevallani? - Igen.
Mit csináltál?
Ma van a születésnapom.
- Ne! - De.
- Ma van a szülinapod? - Aha.
Ne viccelj! És csak most szólsz róla?
- Szólnod kellett volna. - Igen.
Ez nagy dolog. Mondhattál volna valamit.
Lássuk! Kérhetünk… Születésnapod van. Ezek…
- Mit csinálsz? - Megünnepeljük a szülinapodat.
Jake Turner vagyok az Amber lakosztályból. Érdeklődnék…
Igen, az a Jake Turner. Köszönöm, ez kedves.
Szeretnék kérni egy szívességet.
Itt van egy szülinapos lány. Most tudtam meg.
Tudom, hogy későn szólok, de van szülinapi tortájuk
vagy valami desszertjük, amire gyertyát lehet tenni?
Tényleg? Ez remek!
Tudja mit? Igen, vörösbort szeretnénk még.
És egy kis pezsgőt is,
mert szülinapot ünneplünk, ahhoz meg pezsgő való.
Csodás! Köszönöm!
- Táncolunk? - Komolyan?
Aha.
- Komolyan? - Gyere! Szülinapom van.
Igazad van, szülinapod van. Oké.
Boldog szülinapot!
Kívánj valamit!
Már kívántam.
Kedves Jake!
Először is szeretném, ha tudnád, hogy a múlt éjjel gyönyörű volt.
Hazudnék, ha azt mondanám,
hogy nem ez járt a fejemben az első találkozásunk óta.
De amikor éjjel felébredtem, össze voltam zavarodva.
Nagyon.
Alan nagyon szeret engem,
és ez nem semmi.
Te teljesen más életet élsz.
Bestsellerekkel, egy milliós Insta-követővel.
Én pedig még csak most kezdek kibontakozni.
Ezt teljesen megértem, amennyire meg tudom.
Csak nekem nagy biztonságra van szükségem az életben.
És a veled töltött idő, bármennyire is csodálatos volt,
nem ilyen volt.
Szerintem jobb, ha most elválnak útjaink. Mielőtt túl késő lenne.
Legalábbis nekem.
Rájöttem még valamire. Neked köszönhetően.
Mindig azt hittem, hogy az anyám nem akart engem.
Meg akartam keresni, hogy megtudjam, miért.
Most, hogy olvastam a naplóját, tudom, hogy tényleg szeretett.
És csak ez számít.
Mindent nagyon köszönök,
hogy eljöttél velem erre a vad útra. Életre szóló élmény volt.
Sosem fogom elfelejteni.
És végül,
téged sem foglak elfelejteni.
- Merre van a nővérpult? - A folyosó végén jobbra.
- Jobbra. Köszönöm. - Szívesen.
Elnézést! Meg tudná mondani, hol találom Noel Haydent?
Üdvözlöm! Én vagyok Noel.
A férje mondta, hogy itt találom. Nem tudom, emlékszik-e rám,
de Jacob Turner vagyok.
Jacob?
Hű!
Hogy vannak a szüleid?
A szüleim?
Anyám nemrég halt meg.
- Részvétem! - Köszönöm. Hirtelen történt.
- De az apád… - Ő jól van.
Hosszú idő óta most találkoztam vele először. Jól van. Kitart.
Mint mindenki más.
Mint mindenki más. Igen.
Biztos nem érted, miért vagyok itt ennyi év után.
Ez egy nagyon hosszú és bonyolult sztori.
Noel, miután a bátyám meghalt…
Most jöttem rá, hogy mennyit segítettél a családomnak
és nekem.
- Nagyon kicsi voltál még. - De ha nem lettél volna…
De ott voltam.
És túljutottál rajta.
Most, hogy itt vagyok, végre megköszönhetem.
Most, hogy itt vagy:
szívesen.
Van még egy dolog, amiről beszélni szeretnék.
A gyermekedről, a lányodról.
Rachelről.
Csodálatos nő.
Elképesztő nő. Szeretném, ha ezt tudnád.
Ismered?
Igen, ismerem.
Ide szeretett volna jönni, hogy találkozzon veled. Azt hiszem,
miután ezt elolvasta…
úgy érezte, közelebb került hozzád.
Mindent ért. Mindent.
Köszönöm, hogy ezt elmondtad.
Boldog karácsonyt!
Ezt nagyon köszönöm.
Hatalmas ajándék.
És Jake,
ha találkozol a lányommal, mondd meg neki, hogy ha fel szeretne keresni,
szívesen találkoznék vele.
Rachel.
Apád hálaadás óta dolgozott ezen.
- Kíváncsi vagyok. - Szerintem ez a legszebb alkotása.
Igen?
Mikor jön Alan?
Nemsokára.
- Nem tűnsz túl izgatottnak, drágám. - Az vagyok.
Nem is tudom, az izgatott egy kicsit erős szó.
Először valahogy nem volt jó. Hajnali kettőkor sikerült befejezni.
Pedig nagyon jó lett, apa. Tökéletes.
Imádom. Tökéletes. Köszönöm.
Drágám, nem akarsz beszélni Alannel?
Nem erről van szó. Csak nem…
Nem is tudom. A dolgok… Később beszélünk.
Meg kell beszélnünk pár dolgot.
Hogy érted? Azt hittem, kibékültetek.
Igen, csak…
Csak egy kicsit a levegőben lógnak most a dolgok.
Ez kezd úgy hangozni, mint az eljegyzési szivargyűrű.
Apa, elég! Komolyan.
Bocsánat, csak egy perc.
- Jake, ne hívogass! - Addig hívogatlak, amíg nem beszélünk.
Nem akarom ezt csinálni. Érted? Én…
Most leteszem a telefont.
Kérlek, ne próbálj meg megkeresni.
Túl késő.
Miért csinálod ezt?
Tényleg nem tudod?
Nem jövök ki.
Nem tudok.
Miért? Miért nem? Mitől félsz, mi fog történni?
Nem érted.
Nem. Végre találtam valamit,
ami biztonságot ad.
Talán nem tökéletes, de én ezt akarom.
Erre van szükségem. Érted?
Ezt meg kell értened.
Megértem. Én mindent értek.
Megértem,
hogy nem feltétlenül ugyanaz kell most, mint ami korábban.
Nézz meg engem! Egész életemben egyedül akartam lenni.
Az ilyeneknek nehéz megbízni másokban, megnyílni mások előtt.
Nehéz. Megértem. De itt vagyok itt és most.
Itt állok az egyetlen egy barátommal a világon.
És arra a nőre nézek, akit szeretek,
és könyörgök,
hogy bízz bennem. Bízhatsz bennem.
Csak kérlek, engedj be!
Engedj be!
Mondd, hogy te nem szeretsz!
Megjött Alan. Menned kell.
Mondd, hogy te nem szeretsz, és elmegyek.
Nem szeretlek.
DE LEGINKÁBB TE HIÁNYZOL. MINDENNAP.
HÍVJ BÁRMIKOR. NAGYON SZERETLEK.
MINDIG A FIAM LESZEL
Láttuk a kocsidat. Átugrottunk boldog karácsonyt kívánni.
Köszönöm.
Összepakoltam pár dolgot. Bezárok, aztán elindulok.
Gyere át vacsorára! Szívesen látnánk.
Vendégség lesz nálunk. Karácsonyi vacsora az összes körítéssel együtt.
Jó lenne, de szeretném elkerülni a csúszós utakat.
Milyen volt apádnál?
Jobb, mint vártam. Sokkal jobb.
- Mondtam. - Így van.
És Rachel és az anyja?
Szerintem az is megoldódik majd.
Az nagyon jó hír. Remek.
A francba! Meg kell locsolnom a sonkát. Biztos nem maradsz?
Boldog karácsonyt, öregfiú!
- Jó húslocsolást! - Mindjárt megyek én is.
Gyere be!
És te és Rachel?
Nem? Tényleg? Pedig biztos voltam benne.
Kerouac megmondta:
„Amúgy is mindennek sírás a vége.”
Majd jobban leszek, és Rachel is jól lesz.
Természetesen.
Boldog karácsonyt!
Az enyém? Mit csináltál?
Ellie!
Újra… ott áll a fa.
Igen.
Szép emlékeim vannak a házról.
Ahogy Benjivel az udvaron játszottatok,
és a szüleidről is.
Boldog karácsonyt!
- Vigyázz magadra! - Te is! Köszönöm.
Ez igazán… Tehetséges vagy.
RICHARD PAUL EVANS REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Sleisz Judit