Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫היה הייתה פעם, בארץ רחוקה, הידועה כשנות ה-80...‬
‫שנה טובה, 1983‬
‫נערה אמריקאית חביבה, חכמה ומצחיקה בשם דונה,‬
‫שעברה לגור באנגליה, שם היא התאהבה‬
‫בצרפתי נאה בשם אנריק.‬
‫נולדה להם ילדה מושלמת, לה הם קראו אלואיז.‬
‫והכול היה נפלא, עד שיום אחד, אנריק החליט, כמו שאנחנו אומרים באנגליה,‬
‫לזיין את הבייביסיטר.‬
‫וכך, דונה היקרה חזרה לגור בעיר הולדתה המקסימה, אינדיאנפוליס...‬
‫עברתי דירה!‬
‫שם היא פגשה גבר אחר שהיה... טוב, ביל.‬
‫לדונה נולדו שני ילדים נוספים, אליס ופול.‬
‫למשך חצי מהשנה, אלואיז גרה איתם...‬
‫אליס בת תשע!‬
‫ונהנתה מתענוגות החיים במערב התיכון.‬
‫מסלול המרוצים, מתחם המיני גולף,‬
‫וכמובן, הקניון.‬
‫אוקיי, כולם! תגידו ״ג׳ינגל״!‬
‫ג׳ינגל!‬
‫כולם, תורידו את הכובעים והסוודרים. ניכנס לאווירת הפסחא.‬
‫שמעתם את אימא שלכם. ישו קם לתחייה, קדימה!‬
‫מה קורה פה?‬
‫שילמתי על שלוש תמונות. ממשיכים לפסחא.‬
‫היי, בחור מגודל, אכפת לך לזוז הצידה לרגע?‬
‫תקנה לעצמך תפוד ובייקון. הרווחת את זה ביושר.‬
‫אסור לו לאכול כשהוא בתלבושת.‬
‫פשוט תזרום. בוא, פולי.‬
‫- אימא, אנחנו יכולות להתחבק בתמונה? - כן.‬
‫- בואו נעשה שרירים. - כן לחיבוקים, לא לשרירים.‬
‫סליחה. לא היינו מוכנים.‬
‫אני מצטער, הרבה אנשים מחכים.‬
‫בסדר, אני אשלם עבור חבילת ארבע התמונות.‬
‫אני יכולה לשלם, אימא.‬
‫אל, לא. אני לא מוכנה שבת ה-13 שלי תשלם על זה.‬
‫אבא שלה נתן לה 3,000 דולר.‬
‫- אני יודעת. - היא כבר קונה לנו אופנוע ים.‬
‫ביל! חשבתי שסיכמנו על ג׳קוזי.‬
‫אולי לימוזינה שיש בה ג׳קוזי?‬
‫בואו נקנה אריה.‬
‫בואו נקים ״טאקו בל״ בחצר האחורית.‬
‫- כן! - כולם להגיד...‬
‫- ארנב. - ארנב!‬
‫אדום, לבן וכחול. מהר, כמו ארנבות.‬
‫רגע, את שוכחת חג חשוב מאוד.‬
‫תן את זה לאימא שלך, וכולנו נגיד...‬
‫הפתעה!‬
‫יום האם שמח, אימא. סליחה שאני תמיד מפספסת אותו.‬
‫זה נחמד כל כך.‬
‫אל תבכי. זה אמור לשמח אותך.‬
‫מצטערת, אני לא יכולה להפסיק! זה כבר קורה.‬
‫אימא, אלי באמת צריכה לחזור הביתה מחר?‬
‫מותק, היא תחזור ממש בקרוב.‬
‫- למה אבא שלה לא גר כאן? - כי הוא גר באנגליה, אליס.‬
‫שונאת את אנגליה.‬
‫זה הגיוני.‬
‫סליחה. לצלם את התמונה?‬
‫זה לא הולך להשתפר, מותק. פשוט תצלם.‬
‫חג פסחא שמח ממשפחת סטיבנסון‬
‫כן. שלושת ילדיה של דונה היו פעם חברים הכי טובים.‬
‫אך כשהם התבגרו, הם התרחקו זה מזה.‬
‫לאלואיז היה את הונו של אביה.‬
‫ולאליס ופול היה את הקרייזלר סברינג של אביהם.‬
‫עד לשנת 2022,‬
‫המשפחה כבר התפצלה לחלוטין.‬
‫אבל קיים ניצוץ של תקווה‬
‫שעשוי לאחד בין כולם.‬
‫אני מדבר, כמובן, על חתונה.‬
‫וכך סיפורנו מתחיל.‬
‫לכבוד יהיה לי לראותך שם.‬
‫האנשים שאנחנו שונאים בחתונה‬
‫אליס סטיבנסון‬
‫מה זה בכלל, לעזאזל?‬
‫- היי, אחותי. - אלוהים אדירים!‬
‫ראית את ההזמנה הזאת?‬
‫אני תכף רוצחת מישהו. אני לא סובלת אותה.‬
‫אני יודע. פתחתי את שלי הבוקר.‬
‫שמתי אותה על השולחן במטבח, שפכתי נפט,‬
‫ואז שרפתי את הבית שלי.‬
‫ההזמנות יפהפיות.‬
‫אבל אני לא צוחקת, אני חושבת שהיא בזבזה בערך 25,000 דולר.‬
‫והן בריח רוזמרין. אני עוברת לחלל החיצון.‬
‫בסדר. אני צורח ואני מת.‬
‫מתי מצרחות, ועכשיו אני דוקר אנשים.‬
‫דוקר אנשים באופן אקראי.‬
‫פול!‬
‫סליחה. חכי רגע.‬
‫אני בעבודה ויש לי מטופלת בפח אשפה.‬
‫זה נשמע בסדר ונורמלי.‬
‫בסדר, יש לך עוד תשע דקות, הלן. זהו זה.‬
‫- הייתה תחבושת היגיינית ליד הרגל שלי. - איך זה גורם לך להרגיש?‬
‫- אני רוצה לצאת. - תני לרגש להיכנס, אבל אל תפעלי על פיו.‬
‫אני עומד להוסיף עוד קצת זבל עכשיו.‬
‫עכשיו, תזכרי,‬
‫אולי תרגישי כאילו אני מכסה אותך בזבל,‬
‫אבל זו בעצם מתנה. היי, סליחה.‬
‫- אתה בא לחתונה? - לא! אני לא בא.‬
‫אליס, אלואיז היא חצי אחות, אז אפשר לחפף.‬
‫על אף שהיא כן ביקשה ממני להיות השושבינה שלה,‬
‫כשהייתי, כאילו, בת 17.‬
‫אלוהים. את מתכוונת ללכת, נכון?‬
‫היא בכלל לא רוצה שנהיה שם. אולי היא רוצה שנהיה המשרתים שלה.‬
‫אני לא הולכת.‬
‫עכשיו אני באמת מנתק. תקשיבי, אליס.‬
‫תחזיקי מעמד, ובבקשה תגידי לאימא להפסיק להתקשר אליי.‬
‫הלו?‬
‫יש שם מישהו? קצת נתקעתי...‬
‫גברתי? אני נכנסת.‬
‫אלוהים! אני מצטערת כל כך.‬
‫אל דאגה. אלה רק הפנים שלי.‬
‫בסדר. בואי נראה.‬
‫- לא הגעתי ל... - תני לי רק...‬
‫- אולי נפתח את הרוכסן. - בטח.‬
‫- הצלחתי. חכי. - אוקיי.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אני אשלם על זה.‬
‫אל תדאגי. את מחפשת בגד לאירוע?‬
‫כן, הבת שלי, אלואיז, מתחתנת באנגליה.‬
‫היא גרה שם. בעלי הראשון אירופאי.‬
‫צרפתי. אנריק. הוא טמבל.‬
‫הילדים שלי מהנישואים השניים לא ממש מחבבים אותי כרגע.‬
‫במיוחד הבן שלי, פול.‬
‫מאז שאביו, ביל, נפטר... ביל היה בעלי השני.‬
‫- החיים הם מסע. - ובאשר לי...‬
‫אני מניחה ש...‬
‫הפרקים הרומנטיים בחיי הסתיימו.‬
‫ואני לא בטוחה מה לעשות הלאה.‬
‫- טוב... - פיתחתי גם איזה‬
‫פחד לא הגיוני מטיסות. כולי לחוצה.‬
‫חברה נתנה לי קצת חשיש לטיסה. את מעשנת חשיש?‬
‫- אני... - לא יכולה לענות. את בעבודה.‬
‫העניין הוא שהילדים שלי לא היו ביחד כבר תקופה ארוכה.‬
‫כלומר, מאז ההלוויה של ביל.‬
‫שאביא לך כמה אפשרויות אחרות?‬
‫כן. אנסה לא להרוס אותן לחלוטין.‬
‫פול - בבקשה תגיע לחתונה של אלואיז, זה משמעותי עבורה‬
‫תחזור אליי, בבקשה‬
‫אימא‬
‫אתה לא יכול להתעלם מאימא שלך לנצח, מותק.‬
‫אני בהחלט יכול להתעלם ממנה לנצח, למען האמת.‬
‫אני אדם קר וחסר לב במיוחד.‬
‫קשה מאוד להיות הורה, פול.‬
‫אוקיי, הלן, הגיע הזמן שתחזרי לפח.‬
‫ואני צריך שתורידי את החבר׳ה האלה.‬
‫תצטרך לקרוע את הנעליים האלה מהרגליים הזקנות שלי.‬
‫את זו שמשלמת 7,000 דולר לשבוע כדי לעמוד בזבל‬
‫על מנת שתוכלי לתפקד בעולם שיש בו חיידקים, מלכת הגיהינום.‬
‫בסדר. אחת-אחת.‬
‫חינני.‬
‫זה בסדר.‬
‫כן. רקדני מאוד. יופי.‬
‫אני משחרר את היד שלך. את מסתדרת.‬
‫תנשמי עמוק.‬
‫את יכולה לעשות את זה.‬
‫לא.‬
‫זה בסדר. אני ממש כאן.‬
‫לא. אסור לי.‬
‫בסדר. אוקיי, זה בסדר.‬
‫היי, אל. התיק של רובוג׳ט אצלך?‬
‫הוא ממש כאן.‬
‫תקבעי מחדש את ארוחת הצהריים שלי, ותרצי להצטרף לפגישה ב-14:00?‬
‫- אשמח שתביעי את דעתך בפגישה. - כן, אוכל למצוא זמן לזה.‬
‫את רוצה לצאת לארוחת ערב אחר כך?‬
‫רק אם זה מקום שווה. בלי צ׳יזבורגרים.‬
‫מה אם זו משאית אוכל מגניבה מאוד?‬
‫לא. אתה הבעלים של כל החברה. אתה לא קונה לי צ׳יזבורגר, אחי.‬
‫קראת לי עכשיו ״אחי״ בזמן שאנחנו מזדיינים?‬
‫אני ממש מצטערת, כבודו.‬
‫- זה עדיף. תגידי את זה שוב. - כבודו?‬
‫כמה אתה חושב שעולה היין שנמצא בכוס הזאת?‬
‫כאילו, זה שווי של 45 דולר?‬
‫לפעמים אני חושב שאת מנצלת אותי כי אני עשיר.‬
‫אלוהים, לא. אני מנצלת אותך כי יש לך זין.‬
‫- אני בסדר עם זה. - יופי.‬
‫מי זה?‬
‫קיא.‬
‫אימא שלי שוב מנסה לשכנע אותי ללכת לחתונה של אחותי.‬
‫את לא תלכי כי תתגעגעי אליי?‬
‫לא.‬
‫אחותי פשוט... היינו קרובות במשך זמן רב‬
‫וחשבתי שהיא מדהימה, אבל היא פשוט עשירה.‬
‫איזה באסה.‬
‫לא! היא לא עשירה ומגניבה כמוך.‬
‫- תודה. - או כמו איירון מן.‬
‫אנחנו בעצם אותו אדם.‬
‫אבל זה שונה. היא לא נמצאת שם בשבילי. אתה יודע?‬
‫פשוטו כמשמעו. היא הייתה אמורה לבקר אותי בקיץ שעבר.‬
‫אז היא לא הייתה שם אחרי הפרידה או ההפלה?‬
‫כן, שיהיה. היא הבריזה.‬
‫בחרה להישאר בלונדון, לשחק קריקט ולדחוף פיש אנד צ׳יפס לתחת שלה.‬
‫לא ככה אוכלים את זה. כדאי שתלכי לחתונה. או שאולי...‬
‫כדאי שאנחנו נלך?‬
‫מה?‬
‫אולי תזהירו לפני!‬
‫תזהיר אותה בפעם הבאה.‬
‫ערב דייט.‬
‫- היא הייתה למעלה, אתם יודעים. - היי, חבר׳ה!‬
‫כולי התרגשות למופע הגדול שלך הערב.‬
‫ידעתם שפול מעולם לא ראה את ״המלך ליר״?‬
‫למען ההגינות, ראיתי את ״נומיאו ויוליה״ לבדי,‬
‫בגלל שרשרת של אי הבנות.‬
‫אנחנו עושים קטע מגדרי, אז זו ״המלכה ליר״.‬
‫עדיף על ההפקה ההיא של ״קאטס״ שבה הפכו את כולם לכלבים.‬
‫היי, דאלאס.‬
‫היי!‬
‫דאלאס, אתה חייב לפגוש את דומיניק ופול.‬
‫החברים הכי טובים שלנו.‬
‫זו שערורייה שעדיין לא נפגשתם.‬
‫דאלאס, זה נכון מה שאומרים? שהכול גדול יותר בטקסס?‬
‫טוב, היי, בנים.‬
‫האורות נכבו. בואו נלך.‬
‫אני לא חלק מזה. אני רק החבר הסטרייט שלהם.‬
‫- כן, הבנו. - אתה מתלבש כמו סטרייט.‬
‫חכה, דום!‬
‫מה זה דאלאס?‬
‫אתה יודע, הוא התוספת שלהם.‬
‫הם פתחו את מערכת היחסים? אני בהלם.‬
‫- פול, אתה נכנס להלם בקלות. - לא נכון.‬
‫אתה תמיד נכנס להלם כשהזמר במסכה נחשף.‬
‫זה אף פעם לא מי שאתה חושב שזה יהיה. זאת הפואנטה של התוכנית!‬
‫״פול,‬
‫״אשמח לשוחח איתך על הנסיעה.״‬
‫אימוג׳י של מטוס, איפה אתה? הנה אתה.‬
‫לא, זאת סכין.‬
‫...וטיפוחיה. אזי תדע,‬
‫כי מר ואכזרי משן הצפעוני‬
‫כפיון טובה של בנים!‬
‫למה היא שלחה סכין?‬
‫אדוני, הגעת ליעד שלך.‬
‫אנא דרג אותי בחמישה כוכבים בחשבון האובר הדמיוני שלי.‬
‫אני אתן לך שש.‬
‫- שש ואז תשע? - לא!‬
‫כן! אתה אמרת.‬
‫בסדר, הגיע הזמן להתמודד עם המציאות.‬
‫אתה יודע, אתה יכול לבוא אליי מתישהו.‬
‫לישון.‬
‫אפילו תוכל לשבת מקדימה כמו ילד אמיתי.‬
‫הצעקות שלה על האיחור יהיו גרועות מספיק.‬
‫- אם הייתי נעלם ללילה שלם, תאמיני לי... - כן. אוקיי, הבנתי. לא משנה.‬
‫אליס, אני מצטער. כלומר...‬
‫היא כבר יודעת שאני רוצה להיפרד, אבל...‬
‫התינוק. כן.‬
‫בסדר. שונאת אותך. לך.‬
‫גם אני שונא אותך. נתראה מחר.‬
‫אני מודאג לגבי פרסטון וקרוסבי.‬
‫מערכת יחסים פתוחה נשמעת כמו בלגן.‬
‫- נראה לי שזה הקטע. - חשבתי שהם מאושרים.‬
‫אולי הם רוצים לחלוק את האושר שלהם עם מישהו אחר.‬
‫אלוהים, פול. אתה כזה צעיר ועדיין מסורתי כל כך.‬
‫אני חושב שזה נחמד כששני אנשים מתחייבים זה לזה לכל החיים.‬
‫אתה יודע?‬
‫כמו מה שחשבתי שההורים שלי עשו.‬
‫- אולי זה מה שהם עשו. - לא.‬
‫אימא שלי זרקה את כל הדברים של אבא שלי שבוע אחרי שהוא מת.‬
‫כאילו הוא בכלל לא היה קיים.‬
‫והיא אף פעם לא מדברת עליו.‬
‫אני לא חושב שאי הנעימות עם אימא שלך אמורה למנוע מאיתנו לטוס ללונדון.‬
‫אוקיי, מותק. אימא שלי היא לא הסיבה היחידה שאני לא רוצה ללכת, בסדר?‬
‫אני צריך לעבוד ו...‬
‫אני לא אוהב סקונס.‬
‫אוקיי, אז סקונס ומערכות יחסים פתוחות לא באות בחשבון.‬
‫רגע, היית רוצה שתהיה לנו מערכת יחסים פתוחה?‬
‫לא. אני לא.‬
‫פול, נראה לי שכדאי שתדבר עם אימא שלך.‬
‫אולי יש סיבה טובה לזה שהיא התנהגה מוזר לגבי אבא שלך.‬
‫אולי הוא השתרלל ברחבי העיר.‬
‫אתה יודע, נתן את הכול לנשים בהמבורגריה.‬
‫לא. הבעל הראשון של אימא שלי הוא זה שבגד בה.‬
‫אבל עדיין יש לה תמונה שלו בבית.‬
‫אנריק.‬
‫אז בלי צרפתים בשלישיות שלנו?‬
‫אתה קורע מצחוק.‬
‫לנגהם, לונדון‬
‫למקרי חירום בלבד נא לא להשתמש‬
‫הכוונה אלייך, אליס‬
‫לכי תזדייני, אני העתידית‬
‫״אתה תראה‬
‫״עוד הרבה כאלה בלונדון!״‬
‫היי. מרתה, בוקר...‬
‫טוב לך.‬
‫באת להשקות את העציצים?‬
‫- כן. - נהדר. אני...‬
‫באתי להחזיר את השדכן, ואז...‬
‫משהו קרה לתחתונים שלי.‬
‫כמו שאת רואה, הם נפלו למטה. ממש נשרו.‬
‫- אני יודעת שזה מטורף, אבל... - לא.‬
‫זה קרה לי כמה פעמים. בואי נתקן את המצב.‬
‫תני לי לעזור. אני על זה.‬
‫- אני כנראה פשוט... - לא, אני על זה. סליחה.‬
‫אני רואה בדיוק מה קרה.‬
‫כן?‬
‫כנראה הכנסת רק רגל אחת הבוקר.‬
‫בחיי. איזו ליצנית, אה?‬
‫זה קורה לטובות ביותר.‬
‫- נהדר. אוקיי. - מושלם.‬
‫ואנחנו פשוט... זה הכי גבוה שמותר לי.‬
‫- בסדר. - ואני צריכה שתנענעי.‬
‫- תעשי קצת... - נכון.‬
‫- זהו זה. - כן.‬
‫זה ממש הגיוני.‬
‫כל הכבוד.‬
‫- תודה לך. כן. - עשית את זה. נהדר.‬
‫אוקיי, טוב...‬
‫- אני שמחה שהיית כאן. - כן.‬
‫- שיהיה יום טוב. - גם לך.‬
‫תמיד טוב לראות אותך.‬
‫ביי. אוהבת אותך. ביי.‬
‫אני יודעת.‬
‫״גיגלתי את המקומות הכי טובים לסקונס בעיר.‬
‫״אולי יהיה כיף לנסות משהו חדש ביחד.‬
‫״אוהב, דומיניק.״‬
‫דאלאס המזדיין.‬
‫פול סטיבנסון.‬
‫פול? סוף כל סוף! זאת אימא!‬
‫לעזאזל.‬
‫פול, יש לך רגע?‬
‫זה היה רק חיבוק.‬
‫נהלים הם נהלים.‬
‫אם נרגיע את המטופלים שלנו, הם לא ילמדו להרגיע את עצמם.‬
‫היית מרים תינוק בכל פעם שהוא בוכה?‬
‫לא.‬
‫הייתי...‬
‫מניח את התינוק.‬
‫בנחרצות רבה.‬
‫פגעת בקשר שלך עם הלן.‬
‫השיטה שלי לטיפול באו-סי-די,‬
‫שאם יורשה לי להזכיר לך, נחשבת כתו תקן בתחום,‬
‫דורשת מהמטופלים להתעמת עם הפחדים שלהם,‬
‫להיות לבד עם אי הנוחות שלהם,‬
‫עד שהם לומדים לנחם את עצמם.‬
‫לפעמים חיבוק‬
‫יכול להיות גרוע מסטירה.‬
‫אני מוציא אותך לחל״ת של חודש כדי שתוכל להתמודד עם הפחד שלך מהעבודה.‬
‫מה לעשות אם את מתאהבת בבוס שלך‬
‫- היי, פול. - נחשי מי מגיע ללונדון?‬
‫נחש מי עוד מגיע, והניחוש הזה הוא אני.‬
‫כן, טוב, העבודה שלי מחורבנת.‬
‫ואני לא רוצה למצוא את עצמי עם דאלאס.‬
‫המשפט הזה לא הגיוני בכלל או שאני שיכורה? או שניהם?‬
‫תשתי גם בשבילי.‬
‫אליס, הוקל לי כל כך.‬
‫אוקיי, מותק, נדבר בקרוב. ביי.‬
‫יש! אליס ופול מגיעים לחתונה.‬
‫למה אתה לא מצליח לשמוח בשמחתי, ג׳רלד? אף לא פעם אחת?‬
‫פילדלפיה - אינדיאנפוליס - לוס אנג׳לס‬
‫איפה אתה? אני כבר אחרי שני יינות‬
‫ושוקלת להזמין משהו שנקרא ״נגיסי בייקון במשקל עודף״.‬
‫אליס, אני לא בשדה התעופה.‬
‫אני לא יכול לטוס הערב.‬
‫מה? למה?‬
‫- מריסה... - אני לא רוצה לשמוע עליה.‬
‫תראי, אני פשוט צריך עוד זמן, בסדר?‬
‫עברו חודשים.‬
‫את לא יכולה להבין. אין לך ילדים.‬
‫לך תזדיין!‬
‫אני מצטער. לא התכוונתי לזה ככה.‬
‫כשאמרת, ״בואי ניסע״, חשבתי שרצית לנסוע.‬
‫- כנראה לא הבנתי נכון. - אני מצטער.‬
‫אגיע לשם ברגע שאוכל.‬
‫בבקשה תסמכי עליי.‬
‫בסדר.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫סלח לי. סליחה, אדוני?‬
‫לעזאזל, קיבלתי הודעה שהזמנת המלון שלנו בוטלה!‬
‫הפתעה!‬
‫- סליחה, מה? - ביטלתי אותה.‬
‫כי חברי היקר, אלקוט קוטסוולד, אתה יודע, המנחה הישן שלי לדוקטורט,‬
‫הציע לנו ללון בחדר בדירה שלו.‬
‫סליחה, חברך היקר? ואנחנו ישנים בדירה שלו?‬
‫אנחנו ב״דאונטון אבי״?‬
‫טוב, אלקוט באמת די עשיר והומו.‬
‫פשוט חשבתי שהדירה שלו תהיה עדיפה על המלון, אז...‬
‫פול, לא נראה לי שאתה שמח.‬
‫אני פשוט מרגיש שהחיים שלך כאלה מבאסים לאחרונה‬
‫ורציתי לעשות משהו נחמד בשבילך.‬
‫אם אתה לא רוצה שנישן אצלו,‬
‫- אני אבטל. - לא.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫יופי. אתה תאהב אותו.‬
‫בטוח. אני אוהב זקנים מוזרים ועשירים.‬
‫הנסיך צ׳ארלס, איזה ממתק.‬
‫חיפוש: אלקוט קוטסוולד‬
‫- אלוהים אדירים. - מה?‬
‫מה?‬
‫סליחה. הלוואי שלא הייתי לובש מכנסיים בהירים.‬
‫למישהו יש מסיר כתמים?‬
‫אדוני?‬
‫אלוהים!‬
‫- את בסדר? - אני מצטערת.‬
‫אני בסדר, פשוט...‬
‫בעלי לשעבר בדיוק...‬
‫שלח לי הודעה בפייסבוק.‬
‫- בסדר. - הוא אמר... תקשיבי לזה.‬
‫״מצפה לראותך, יקירתי.״‬
‫טיפש.‬
‫כזה מעצבן.‬
‫תסתכלי עליו. עדיין חתיך, נכון?‬
‫כן. הייתי הולכת עליו, בלי להעליב.‬
‫סליחה.‬
‫אכלתי סוכריית גומי עם מריחואנה במונית.‬
‫את רוצה אחת?‬
‫אני שוטרת.‬
‫אני... לא...‬
‫- לא באמת. - אני צוחקת. אני לא.‬
‫אלוהים!‬
‫היי, אני רוצה לשדרג את הכרטיס שלי, בבקשה.‬
‫ולא כי אני שיכורה.‬
‫כמובן, גברתי.‬
‫מים?‬
‫תמיד רציתי לחיות ליד הים.‬
‫תודה.‬
‫אלוהים אדירים! זה נחמד.‬
‫כל המושב הזה בשבילי?‬
‫כנראה. רוצה שאצלם תמונה שלך עליו?‬
‫אולי. זו הפעם הראשונה שלי במחלקת עסקים.‬
‫החברה שלי שדרגה אותי. איזה מגניב.‬
‫מגניב מאוד, עכבר הכפר.‬
‫אוקיי.‬
‫כן, האמת שאני מקנזס, אבל מה הסגיר את זה?‬
‫חתיכת הקש שאני משתמש בה כקיסם שיניים?‬
‫סליחה. אין לי תירוץ, אני פשוט קצת כלבה.‬
‫זה בסדר. הבנתי כבר‬
‫שכל מי שבמחלקת עסקים יהיה שווה ומרושע כמוך.‬
‫אני דניס, דרך אגב.‬
‫אליס.‬
‫לעזאזל. מקרינים את ״פדינגטון״ בטיסה הזאת?‬
‫ראית את זה, נכון?‬
‫לא. זה לא סרט לילדים?‬
‫קודם כול, זה מטופש. זה לא ״סרט לילדים״. זה סרט ממש טוב.‬
‫ודבר שני, את צופה בו.‬
‫אנחנו צופים בו.‬
‫הינה.‬
‫סנכרון.‬
‫הוא קצת מפחיד, אז תהיי מוכנה.‬
‫לא.‬
‫למה קמת מוקדם כל כך?‬
‫אחי ואחותי מגיעים לכאן היום.‬
‫ואימא, כמובן. אבל אתה יודע, אחים הם פשוט מיוחדים.‬
‫אני מחכה כבר להכיר להם אותך.‬
‫סליחה, אני פשוט... לא מבין איך אפשר להתרגש כל כך מלפגוש אחים.‬
‫כי ססיל וברידג׳ מדברים רק על סוסים.‬
‫אליס ופול הם כאלה כיפיים.‬
‫לא היינו ממש בקשר, אבל נחזור להיות חברים הכי טובים ברגע.‬
‫אני לא רוצה להיראות נלהבת מדי כשניפגש.‬
‫התאמנתי על ההבעה שלי. איך היא?‬
‫נהדרת.‬
‫היא נראית כמו...‬
‫שדיים.‬
‫- שדיים. - תפסיק.‬
‫תפסיק עם זה.‬
‫זה מזל רע להסתכל על השדיים של הכלה לפני החתונה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אם אני מסתכל על הישבן שלך, זה שבע שנים של מזל טוב.‬
‫אמרתי לך להפסיק.‬
‫אני מצטער שלא אספיק לפגוש אותם לפני ארוחת הערב.‬
‫אבל אני חייב ללכת לאחוזה המשפחתית.‬
‫טוב. אני ממש רוצה להתעדכן איתם.‬
‫סיפרתי לך על הפעם ההיא ששלושתנו הקאנו בתא של טאקו בל?‬
‫זה סיפור יפהפה.‬
‫מרגש.‬
‫אני לא יודעת למה עשיתי את זה.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫אכלתי הרבה מריחואנה.‬
‫את צריכה לאכול עוד.‬
‫סתם צחקתי.‬
‫- טוב כל כך לראות אותך, דונה. - גם אותך, אנריק.‬
‫איפה התיקים שלך?‬
‫אתה יודע, אני לא יודעת.‬
‫מוזר כל כך לעבור משכרות ישר להנגאובר בלי לישון בין לבין.‬
‫נכון?‬
‫שנשתה משהו? לא.‬
‫- ארוחת בוקר? - כן.‬
‫אין לי פגישות עד מחר, אז...‬
‫רוצה ללכת לאכול ארוחת בוקר? אנחנו לגמרי צריכים לעשות את זה...‬
‫את הדבר הזה!‬
‫אני אתעלם מזה שהתחלת לדבר מוזר.‬
‫תודה.‬
‫אני חושבת שבמלון שלי יש בראנץ׳ די מפואר.‬
‫נהדר. אני אוהב דברים מפוארים.‬
‫למה אתה עדיין מדבר מוזר?‬
‫- את יכולה להמשיך להתעלם מזה? - לכמה זמן?‬
‫ברוכים הבאים לנמל התעופה סטנסטד בלונדון‬
‫מותק? אתה מעמיד פנים שאתה לא איתי?‬
‫לא.‬
‫כן. סליחה. זה בגלל המכנסיים שלך.‬
‫זה לא כזה נורא.‬
‫מר דומיניק שאה ומר פול סטיבנסון?‬
‫אני אקח את התיקים.‬
‫לא, אי אפשר להחליף את גוף התאורה‬
‫כי הוא היה יחיד במינו.‬
‫- הוא לא מ״קונראן״, למען השם. - כן, זין על קונראן.‬
‫כן, אני מצפה לקבל החזר.‬
‫שלום, בחורים, איך הייתה הטיסה?‬
‫מי מוכן למקלחת?‬
‫אני כבר רטוב.‬
‫לנגהם‬
‫היי, צ׳ק אין. אליס...‬
‫סטיבנסון.‬
‫- כמובן, ברוכה הבאה. - איך ידעת את שמי?‬
‫אחותך, אלואיז, העבירה לנו תמונה שלך.‬
‫היא רצתה שהצ׳ק אין ילך חלק.‬
‫והיא שדרגה אותך לסוויטת הסטרלינג שלנו.‬
‫אני לא יכולה לשלם על זה. כלומר...‬
‫אני מעדיפה חדר קטן יותר, כי אני נמוכה.‬
‫אני לא רוצה ללכת לאיבוד בין הרהיטים.‬
‫מה היית עושה? מתקשרת למוקד חירום? יש לכם כזה?‬
‫החשבון שלך שולם מראש, כולל החיובים הנלווים לחדר.‬
‫היא לא הייתה צריכה.‬
‫הייתה לך טיסה ארוכה ללא ספק. שניקח אותך לחדר?‬
‫כן. תודה.‬
‫- כן. מה עוד אתה עושה? - כן.‬
‫- המיטה ענקית. - אני יודע.‬
‫למה לא השתמשנו במיטה?‬
‫מיהרנו.‬
‫וגם די נפלנו ממנה.‬
‫אתה נפלת. אותי דחפו.‬
‫החיובים הנלווים שלנו הגיעו.‬
‫שלום, גברת. הינה ארוחות הבוקר שלך.‬
‫שיגעון, ג׳ימי ג׳ון.‬
‫כן, הינה זה.‬
‫אז... שתי מנות של ביצים בנוסח בנדיקט.‬
‫אומלט בנוסח פורסטייר, עם תרד, גרגיר הנחלים וצ׳יפס פולנטה.‬
‫דג האדוק סקוטי מעושן.‬
‫מנה אחת של פנקייקים. וופלים.‬
‫שני מאפי שוקולד בתוספת בייקון וגם נקניקייה.‬
‫קנקן קפה. קנקן תה.‬
‫ריזוטו לובסטר.‬
‫יפהפה, כן.‬
‫מיץ תפוזים, בקבוק אחד של ״וו קליקו״.‬
‫פרפה יוגורט.‬
‫סטייק וצ׳יפס.‬
‫ושני בקבוקים של סוביניון בלאן.‬
‫נפלא.‬
‫מעולם לא טעמנו אוכל ואנחנו נרגשים מאוד.‬
‫כמובן, גברת.‬
‫מה בכלל השעה עכשיו?‬
‫בטח 15:30 אחר הצהריים.‬
‫לעזאזל.‬
‫עוד מעט יש ארוחת ערב עם המשפחה המטומטמת שלי.‬
‫- אז כדאי שתסיימי את ארוחת הבוקר. - אני אעשה את זה. אני אוכל את זה.‬
‫ואת זה.‬
‫אני אמשיך מזרחה.‬
‫אל תיגע בזה כי כל זה גם שלי.‬
‫אני אסיים את כל זה, ואם אקיא,‬
‫זה יהיה בדיוק מה שמגיע להם.‬
‫את אשת החלומות שלי? בבקשה תגידי לי שאת לא נשואה.‬
‫- לעזאזל, ג׳ונתן. - מה?‬
‫- לא. את נשואה? - לא.‬
‫לא, ג׳ונתן הוא הארנב שלי.‬
‫ואני צריכה לסמס רגע למישהו, לחבר שלי ששומר עליו.‬
‫רק כדי לוודא שיש לו מספיק...‬
‫גזרים?‬
‫כן, גזרים.‬
‫טוב, מאחר שאני יודע עכשיו שיש לך ארנב,‬
‫ואני עדיין חושב שאולי את אשת החלומות שלי,‬
‫נראה לך שאוכל לראות אותך שוב, כל עוד את כאן?‬
‫סליחה, מה?‬
‫הזמנתי אותך לצאת איתי.‬
‫אלוהים!‬
‫סליחה.‬
‫לא התכוונתי להבהיל.‬
‫זה בסדר. חשבתי שאתה דומיניק.‬
‫לא, אני בהחלט לא.‬
‫אז אתה תמיד פשוט...‬
‫מתפרץ ככה לחדרים בבית שלך?‬
‫כן. זה אחד מההרגלים הגרועים ביותר שלי.‬
‫אם הייתי מספר לך על שלי, הייתי צריך להרוג אותך.‬
‫- כדאי שנזוז. - כן, כמובן.‬
‫הנהג שלי יסיע אתכם לארוחה המשפחתית,‬
‫אבל מחר בערב שניכם תהיו שלי.‬
‫כן, אדוני.‬
‫תזכור שאני איראה כמו ערימה קטנה של אפר‬
‫אחרי ערב שלם עם המשפחה שלי, אז תצטרך לקחת אותי החוצה בתוך כד.‬
‫אתה מצחיק. הוא מצחיק.‬
‫תבלה איתי מספיק זמן וזה ידבק גם בך.‬
‫אני מתגעגע לימים שבהם היית תינוקת קטנה, אלי.‬
‫אבל אולי בקרוב יהיה לנו נכד.‬
‫תאט, אנריק. תן לה ליהנות מהחתונה שלה קודם.‬
‫מה העניין, אלי? משהו לא בסדר?‬
‫אני בסדר, אימא. אני פשוט עייפה.‬
‫חתונות יכולות להלחיץ.‬
‫תזכרי לנשום.‬
‫הכלבה שלי!‬
‫היי!‬
‫- תודה לאל שאת כאן. - אלוהים.‬
‫אני לא מאמינה שאני כאן.‬
‫- הכרת את דום. - היי, דום.‬
‫היי.‬
‫אליס! פול!‬
‫- פול! - טוב לראות אותך, אימא.‬
‫- דומיניק. - אנריק.‬
‫- דומיניק, טוב לראות אותך שוב. - טוב לראות גם אותך.‬
‫חיכיתם הרבה זמן?‬
‫המון זמן.‬
‫טוב, אני אלך לבדוק מה עם השולחן.‬
‫איך היה...‬
‫אתה נראה אותו דבר, וזה לא הוגן.‬
‫- תודה. - יכול להיות שאני עדיין מסטולה?‬
‫- ראית שהיא הרגע שילמה? - יין לבן, גברתי.‬
‫- בבקשה. - תודה.‬
‫בוא לא נחסוך, בסדר?‬
‫כולם. שלום.‬
‫ראשית, אני רוצה להודות לכם מעומק ליבי‬
‫על שבאתם לאנגליה לכבוד החתונה שלי.‬
‫אני יודעת שכנראה היה לכם קשה לקחת הפסקה מהעבודה‬
‫ומהחיים שלכם, ואני מעריכה את זה כל כך.‬
‫מתוקה, לא חשבנו לרגע לפספס את זה.‬
‫- אז לחיים! - לחיים!‬
‫- לחיים! - לחיים!‬
‫פולי.‬
‫אוקיי.‬
‫ומאחר שעבר קצת זמן מאז שכולנו היינו ביחד,‬
‫חשבתי לשחק משחק שישבור את הקרח,‬
‫שמצאתי באינטרנט, בשם ״מה היית מעדיף?״‬
‫שיחקתי אותו עם הצוות שלי בעבודה והם ממש אהבו אותו.‬
‫במה את עובדת, תזכירי לי?‬
‫ניהול פרויקטים ב״כנפיים מצוירות״.‬
‫זו עמותה שמעודדת מעוטי יכולת ליהנות מאומנות.‬
‫הייתי מעודד אותם ליהנות מאוכל.‬
‫מה אמרת, פול?‬
‫לאליס היה משהו דוחה בשיניים.‬
‫כי אני דוחה.‬
‫אוקיי, אני אתחיל עם פול!‬
‫על אחריותך בלבד!‬
‫זה כיפי במיוחד.‬
‫היית מעדיף להיות 1.35 מטר או 2.3 מטר?‬
‫מדובר על גובה או על הנקניק שלי?‬
‫שאלת המשך מצוינת.‬
‫- זו שאלה הוגנת. - הוגנת מאוד.‬
‫אוקיי, בהחלט 2.3 מטר.‬
‫אני לא חושב שקיימים הומואים שרוצים להיות מיניאטוריים,‬
‫כי אז אתה בסיכון שאיזו זקנה תחטוף אותך‬
‫ותכניס אותך לביבר הזכוכית שלה ביחד עם שאר המציאות שהיא אספה.‬
‫זה קרה בעבר.‬
‫- אליס! - תורך.‬
‫היית מעדיפה להיות ענייה ולעבוד בעבודה שאת אוהבת‬
‫או עשירה ולעבוד בעבודה שאת שונאת?‬
‫עשירה ושונאת.‬
‫אליס, את עובדת בחברה של ג׳ונתן וולש, נכון?‬
‫- כן. - את עובדת בתחום הטכני‬
‫או היצירתי?‬
‫אני העוזרת שלו.‬
‫טוב...‬
‫יש!‬
‫אליס היא אדריכלית מוכשרת ביותר,‬
‫והיא תצליח בזה מאוד אם תרצה...‬
‫אני רוצה לעבוד בעבודה שלי. בגלל זה אני עובדת בה.‬
‫סליחה, חשבתי שאני מגינה עלייך.‬
‫לא לכולנו יש אבא׳לה עשיר.‬
‫חלקנו צריכים לעבוד בעבודות שהן לא התנדבותיות.‬
‫אני יודעת.‬
‫- למעשה, לחלקנו אין בכלל אבא. - זה אפל מדי.‬
‫אליס! היין נשפך.‬
‫הוא בהחלט נשפך, אימא!‬
‫אל, תשאלי אותנו עוד שאלה. זה כיף.‬
‫אני רוצה.‬
‫אוקיי. אימא, אני שולף אחת מהראש.‬
‫היית מעדיפה שבעלך ימות‬
‫או למסור את כל החפצים שלו בלי לשאול אותנו אם אנחנו רוצים אותם?‬
‫או שניהם? אפשר את שניהם, אלואיז?‬
‫פול, אל תדבר לאימא שלך ככה.‬
‫אני יודע שאתה תומך מאוד באימא שלי,‬
‫אבל אין פה בסביבה איזו ילדה בת 19 עם תסביך אב‬
‫שאתה אמור להרוס לה את הערך העצמי?‬
‫יש לך עוד שאלות, אל? כי זה כיף ממש.‬
‫אני מת על זה.‬
‫תראו! האוכל הגיע.‬
‫- טעים מאוד. נראה מדהים. - טעים!‬
‫ממש נחמד שכולכם כאן.‬
‫רק עוד 72 שעות עד לטקס הגדול.‬
‫ממש נפלא להיות כאן‬
‫יחד עם הילדים שלי ועם כל החברים שלהם.‬
‫התכוונת לדומיניק כשאמרת ״חברים״, אימא?‬
‫כי הוא לא חבר שלי, הוא המאהב המיני שלי.‬
‫לא. מספיק עם זה.‬
‫פול, זה לא היה מכוון אליך. אתה יודע שאני תומכת בך.‬
‫- אלוהים, אליס! - אני בסדר!‬
‫אני חושבת שהעוף שאכלתי היה מקולקל.‬
‫לא אכלת עוף.‬
‫מסכנה.‬
‫- סלח לי, אדוני? - כן.‬
‫- רואה את האיש הזה? - כן.‬
‫- הוא הבן שלי. - מה קורה פה?‬
‫ודומיניק הוא לא סתם חבר שלו, הוא החבר שלו.‬
‫- אימא. - או מאהב, או בן זוג. הם עושים סקס.‬
‫- הוא שם את זה בתחת שלו. - לא, זה לא...‬
‫או שאולי הוא שם את זה בתחת שלו.‬
‫זה לא משנה. זה בסדר גמור מבחינתי.‬
‫אני רוצה לספר לו שהבן שלי הומו ושאני גאה,‬
‫ושתמיד הייתי גאה מאוד.‬
‫אלואיז?‬
‫שלום, טום.‬
‫כולם, זה טום.‬
‫אנחנו עובדים יחד.‬
‫יופי. אימא בדיוק הסבירה לו על מין אנאלי.‬
‫טום, זו המשפחה שלי.‬
‫אני האב הגאה.‬
‫אני מבין אותך.‬
‫טוב, נחמד לפגוש את כולכם.‬
‫וברכותיי על כל העניין ההומואי.‬
‫כולם עושים את זה.‬
‫נתראה בחתונה, אלואיז.‬
‫הוא הרגע בירך אותך על זה שאתה הומו?‬
‫- חד משמעית. - לא!‬
‫שקט!‬
‫כולכם.‬
‫אני מניחה שההתנהגות השערורייתית של כולכם הערב‬
‫קשורה לג׳ט לג ולא לריקבון מתקדם‬
‫שמתפשט במוחכם, אבל תקשיבו לי טוב.‬
‫זו העיר שלי.‬
‫אלה האנשים שלי. מעבר לזה וחשוב מכך,‬
‫זאת החתונה שלי.‬
‫ואתם לא תדפקו לי אותה.‬
‫מה שלא עובר עליכם הערב, אני מקווה שהוצאתם את זה מהמערכת,‬
‫ומעתה ואילך, אני מצפה שתתנהגו כמו משפחה רגילה‬
‫שנמצאת כאן כדי לחגוג את חתונתה של אחת מקרוביה.‬
‫אליס!‬
‫תתפכחי לפני מסיבת הרווקות שלי מחר.‬
‫פול! עזוב את אימא בשקט. ואבא, פשוט...‬
‫פשוט...‬
‫אתה בעצם בסדר, לשם שינוי.‬
‫- אלואיז, אם אני... - ממש לא!‬
‫שקט!‬
‫- ניסית. - אני לוחצת על כפתור האיפוס‬
‫ומאפסת עכשיו את כולנו. זה מובן?‬
‫יופי. אימא, אבא, בואו נלך.‬
‫- היא יפה עוד יותר כשהיא כועסת. - קורנת לחלוטין.‬
‫- והשמלה! - רק היא יכולה ללבוש אותה.‬
‫היחידה שאני מכיר.‬
‫ג׳ונתן?‬
‫הארנב שלך?‬
‫היי, דניס.‬
‫לא, מי ששומר לי על הבית התכוון להתקשר כדי שאדבר עם הארנב שלי.‬
‫יש לו בעיות שינה כי הוא סוציופת.‬
‫אוקיי. טוב, תקשיבי, אולי זה קצת ישיר מדי,‬
‫אבל אני יכול לפגוש אותך מחר בערב?‬
‫מחר אני במסיבת הרווקות של אחותי.‬
‫מה דעתך על הערב?‬
‫מנסה לפתור את זה. אתקשר אלייך בהקדם.‬
‫אתה יודע, אני ממש עסוקה ודי מותשת.‬
‫בסדר. אל דאגה.‬
‫אני מכיר מלא נשים בלונדון,‬
‫כמו אמה תומפסון, הספייס גירלז,‬
‫הנסיכה דיאנה... הרוח שלה.‬
‫אוקיי, נהדר. אז אתקשר אליך מאוחר יותר, טוב?‬
‫בטח. לילה טוב.‬
‫כולי ציפייה.‬
‫אליס!‬
‫- זו מופי. - שלום!‬
‫- מימזי וביטס. - שלום!‬
‫- שלום. - היי.‬
‫מימזי לא שלחה לך אימייל על קוד הלבוש?‬
‫אני כזאת כלבה.‬
‫לא. שכחתי. אני כלבה, נכון, ביטס?‬
‫היא באמת כלבה, אליס.‬
‫מסכימה ב-1,000 אחוז.‬
‫אבל אני מכירה חנות שנוכל לקנות בה בגד ים בשבילה.‬
‫תודה.‬
‫אז זו מסיבת רווקות בריטית, אה?‬
‫״מסיבת תרנגולות״?‬
‫לא נשתה וודקה מכוסות בצורת זין?‬
‫אלוהים, אמריקאים הם כאלה כיפיים.‬
‫את מצליחה לדמיין את אלואיז שותה מכוס בצורת זין?‬
‫אולי עם הזרת מורמת. היא תוכל, אתן יודעות...‬
‫אני אוהבת את אליס.‬
‫תעצור כאן.‬
‫חכו בסבלנות! נחזור עם בגד הים.‬
‫את נהנית?‬
‫כן, החברות שלך נחמדות.‬
‫הן מחבבות אותך. כלומר, הן אוהבות שאת לועגת לי.‬
‫לא לעגתי... לא התכוונתי.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫את יודעת, בעצם...‬
‫רציתי לדבר איתך על משהו.‬
‫משהו שהייתי צריכה לדבר איתך עליו קודם.‬
‫אוקיי. יופי.‬
‫אני פשוט חושבת שאת מוכשרת כל כך,‬
‫ולחברה שלי פה בלונדון יש משרד אדריכלות‬
‫- והיא מחפשת מישהו ו... - אוי, אלוהים!‬
‫מה?‬
‫לשבריר שנייה חשבתי שאת באמת‬
‫הולכת להתנצל.‬
‫- להתנצל על מה? - על הקיץ שעבר!‬
‫אני יודעת. כלומר, אני יודעת שביטלתי ברגע האחרון, אבל אמרת שזה בסדר.‬
‫ברור שאמרתי שזה בסדר, אלואיז. זה מה שאומרים כשזה לא בסדר.‬
‫ניסיתי להטיס אותך לבקר אותי כדי שנדבר.‬
‫מצטערת שלא רציתי לשבת ולבכות בדירה היוקרתית שלך.‬
‫יודעת מה? לא משנה.‬
‫לא משנה.‬
‫יש לי עבודה.‬
‫אני לא איזה מקרה סעד פגום.‬
‫אני לא זקוקה לעזרתך.‬
‫לא ניסיתי...‬
‫קדימה!‬
‫תראי מה הבאנו לך.‬
‫אני מצטערת. ממש מצטערת.‬
‫זה יהיה מושלם לחתונה שלי עם דונלד טראמפ ג׳וניור.‬
‫- החשבון, אדוני. - תודה.‬
‫אלוהים, טוב להיות בחוץ.‬
‫גם אם זה איתך, אדם שאני מתעבת.‬
‫את יודעת, מעולם לא סיפרתי לך עד כמה הצטערתי לשמוע על ביל.‬
‫זה בסדר.‬
‫למען האמת, לא היינו במצב כזה טוב לפני שהוא נפטר.‬
‫את אישה טובה מאוד, דונה.‬
‫הייתי גבר טיפש כשהיינו נשואים.‬
‫אנחנו סוף סוף מסכימים על משהו.‬
‫אבל לא איבדתי את כל הקסם שלי, נכון?‬
‫אנריק, אתה כזה חרטטן.‬
‫הדיבור הזה עדיין עובד על בנות ה-25 שלך?‬
‫לא היית מאמינה עד כמה.‬
‫זה גורם לך להרגיש צעיר יותר כשאתה עם הצעירות האלו?‬
‫אני מניח שזה פשוט גורם לי להרגיש...‬
‫תמיד אהבתי מכוניות חדשות, את יודעת. אבל לאחרונה זה לא כזה מספק.‬
‫אוי-אוי-אוי.‬
‫את לא קונה את השטויות שלי היום, אה?‬
‫״איזה מסכן אני, אני מזיין בנות 22, נוהג ברכב יוקרה,‬
‫״מעולם לא הרגשתי כלום בחיי.״‬
‫- יש לי חדר במלון. - בסדר.‬
‫אוקיי...‬
‫אלוהים, בנות.‬
‫שכרתן יאכטה.‬
‫לא, זו לא הסירה שלנו.‬
‫זו הסירה שלנו.‬
‫כן!‬
‫כיף.‬
‫גבירותיי, אולי הנהר קר, אבל חם כאן מאוד.‬
‫בסדר.‬
‫הקפטן שלכן מדבר, יפהפיות.‬
‫- רוקנרול. - עכשיו, לפני הכול,‬
‫אני יודע איפה מחביאים את הבירות.‬
‫מי מכן היא זו שעומדת בפני מאסר עולם?‬
‫- היא. - זאת.‬
‫היא תצטרך הכי הרבה בירה.‬
‫מצטער, מותק. אני טוב יותר בנהיגה מאשר בזריקה.‬
‫אני טוב יותר בשתייה מאשר בנהיגה.‬
‫אדוני, יש סיכוי שזה יהיה פחות קופצני?‬
‫זה מה שהיא אומרת לאולי בכל לילה.‬
‫זאת חצופה!‬
‫פשוט תכניס את זה ואל תזוז.‬
‫זאת אני.‬
‫אולי! בבקשה תפסיק. אני מנסה לארגן את מגירת הירקות שלי!‬
‫- תפסיק עם זה! - אני חושבת שזה מספיק.‬
‫זה מה שהיא אומרת לאולי!‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬
‫אדוני, אני לא מרגישה טוב.‬
‫- את רוצה שאני אגביר את הקצב? - לא! אל תגביר.‬
‫- זה מה שאלואיז אומרת לאולי! - אליס! זה מספיק.‬
‫- אליס. - על מה את מדברת?‬
‫- אליס, תפסיקי. - אני בסדר.‬
‫- אליס. - אלואיז, תעזבי את הידיים שלי.‬
‫היאבקות בנות!‬
‫אוי, לא!‬
‫לעזאזל! המים קרים.‬
‫אלואיז! הצילו!‬
‫תחזיקו חזק, בנות.‬
‫- לעזאזל. - לכאן... זרוק את זה לכאן.‬
‫רחוק מדי.‬
‫רגע, יש נקניקייה במים?‬
‫זה לא מה שזה!‬
‫אלוהים! איפה התחתונים שלי?‬
‫- אתה אוהב קריקט? - כן, כמובן. אני מכיר את כל החוקים.‬
‫אתה מכה במה-שמו עם האיך-קוראים-לזה‬
‫וכולם אומרים, ״משחק נהדר!״‬
‫- אז אתה באמת צופה? - כן.‬
‫- לחיי הרפתקאות חדשות. - האח!‬
‫ולחיי אנגלים זקנים ועשירים שמשלמים את החשבון.‬
‫קראת לי עכשיו זקן, מאונן קטן?‬
‫כשהכרנו חשבתי שאתה שרלוק הולמס.‬
‫איזו חוצפה! איך אתה מעז?‬
‫טוב, אני הולך לחפש את דוקטור ווטסון בשירותים.‬
‫נראה ששניכם מסתדרים יפה.‬
‫הוא נחמד באופן מפתיע.‬
‫זה גורם לי לחשוב,‬
‫זה באמת יהיה כזה נורא אם משהו יקרה?‬
‫אני לא יודע. זה יכול להיות כיף.‬
‫- הוא חושב שזה מה שהולך לקרות? - אני חושב שהוא מחבב אותנו.‬
‫מה אתם אומרים שנסיים פה ונחזור הביתה למשקה לילי?‬
‫- לא! כלומר, עוד לא, נכון? - כן.‬
‫- בואו נמשיך כאן את החגיגה, כן? - רעיון נפלא.‬
‫למה שלא נשתה משקה חזק יותר ואז נעלה על הרחבה?‬
‫גאוני! אני אוהב לרקוד.‬
‫- אתה אוהב לרקוד? - כן!‬
‫בהחלט! אני נמשך לקצב טוב, אתה יודע? אני אוהב...‬
‫קצב. במיוחד...‬
‫קצב של ריקודים. בואו. קדימה.‬
‫אני בפנים.‬
‫אסור שהילדים יידעו שזה קרה.‬
‫כן. אני הנבל של דיסני שהרס את המשפחה, אה?‬
‫- סבסטיאן הסרטן? - לא.‬
‫הוא לא היה נבל.‬
‫- ניחשתי. - אתה יותר כמו פפה לה פיו.‬
‫את עדיין יפה כל כך.‬
‫לא, אני לא.‬
‫אני זקנה והעור שלי מדולדל. ולא אכפת לי יותר.‬
‫תראה את זה!‬
‫את יודעת, את כיפית כל כך שזה עלול להיות מסוכן, דונה.‬
‫כן? תאכל את הלב, מותק.‬
‫תחזרי לכאן.‬
‫פשוט ניקח מכאן מונית, נכון, בנות?‬
‫כן. אנחנו ממש מצטערות, אלואיז.‬
‫- חשבנו שזה יהיה כיף. - אני יודעת.‬
‫אני יודעת! בואו פשוט נשכח מזה, בנות.‬
‫היה נחמד מצד האיש ההוא לתת לי את המכנסיים שלו.‬
‫כן.‬
‫אנחנו באמת מצטערות.‬
‫נתראה בחתונה.‬
‫- אוקיי. - אכן.‬
‫אליס, לפני שאת נכנסת...‬
‫אני רק רוצה להסביר.‬
‫ידעתי שעברת הפלה,‬
‫ורציתי להיות שם בשבילך, אבל פשוט לא יכולתי‬
‫- לעשות את זה... - אולי די?‬
‫בואי פשוט נפסיק. זה קשה מדי.‬
‫אני... מצטערת על ההתנהגות שלי היום.‬
‫אני פשוט מרגישה שאת מתנשאת עליי כל הזמן,‬
‫ולפעמים אני לא מצליחה לשלוט בעצמי.‬
‫ואני פשוט ממש רוצה להפסיק לנסות.‬
‫אני אבוא לחתונה שלך, אתחפף מכאן, אחזור לאמריקה,‬
‫ואז נוכל להפסיק להעמיד פנים שאנחנו אחיות‬
‫כשהאמת היא שאנחנו אפילו לא חברות.‬
‫אליס, זה לא מה שאני רוצה.‬
‫אני יודעת שאת לא רגילה לזה, אל,‬
‫אבל רוב האנשים לא מקבלים בדיוק את מה שהם רוצים בחיים.‬
‫את באמת חושבת שאני לא יודעת את זה?‬
‫כן, אני חושבת שאת לא יודעת.‬
‫יש סיבוכים... לא בטוח שאצליח להגיע‬
‫לעזאזל!‬
‫היי, זו אליס.‬
‫אני עולה באש?‬
‫- כדאי שניקח אותו הביתה. - או שפשוט נשאיר אותו כאן?‬
‫- אתה איש רע מאוד. - אין לך מושג עד כמה.‬
‫מותק, קדימה. בוא נלך. אתה בסדר.‬
‫- אין כמו בבית. - כן.‬
‫יש לנו מזל שלא נשרף המקום כולו.‬
‫- נכון. - אני חושב כך.‬
‫- דומיניק! אלוהים! - סליחה. אל תדאג.‬
‫כבר שנים שאני רוצה לשבור את זה.‬
‫זה יקר יותר מכל מה שיש לך, דום!‬
‫כן. נכון לגמרי.‬
‫תושיב את הישבן הקטנטן שלך כאן.‬
‫חם פה. נכון?‬
‫- בדיוק שם. זה נעים. - מה אתה עושה?‬
‫- תפסיק. - כן.‬
‫היי לך.‬
‫היי.‬
‫- היי. גם היי. - אוקיי, בטח.‬
‫תתחלקו, בנים!‬
‫יש מספיק לכולם.‬
‫- אתה אוהב את זה? - כן.‬
‫שאלתי אותו אם הוא אוהב את זה.‬
‫- מה? - אמרתי, ״אתה אוהב את זה?״‬
‫לא, אתה לא. אני אמרתי, ״אתה אוהב את זה?״‬
‫יודעים מה? אני כבר חוזר.‬
‫- בסדר. - אל תלכו לשום מקום.‬
‫אתה צריך להירגע.‬
‫זה היה הרעיון שלך, ועכשיו אני נלהב?‬
‫אתה צריך לרצות את זה, אבל פחות!‬
‫- לא הבנתי את המשפט הזה. - תהיה זונה.‬
‫חטיפים!‬
‫- כן, מותק. - זה צ׳יפס?‬
‫עוף צלוי ומילוי.‬
‫אני אעלה על הספה, פול, אתה תהיה על ארבע.‬
‫- נהדר. - אוקיי, בטח.‬
‫טוב, תן לי רק...‬
‫לעזור לך עם זה, אה?‬
‫אוקיי. תודה.‬
‫הנה זה קורה.‬
‫- תתכבד. - יש לך מטבל?‬
‫אני חושב שיש לי חומוס וקצת באבא גנוש.‬
‫- יש לך גוואקמולה? - בטח יש...‬
‫סליחה על ההפרעה. אני שולחן לצ׳יפס עכשיו?‬
‫למעשה, יקירי, הם נקראים טוגנים.‬
‫אוקיי, לא.‬
‫- כמובן, סליחה. - לא. אני מצטער. לא.‬
‫כן.‬
‫למה אתה גונח? שום דבר לא קורה.‬
‫אני ממש שיכור. אלוהים. אני צריך להשתין.‬
‫טוב, זה היה כישלון.‬
‫כולנו פשוט שיכורים מדי.‬
‫היינו צריכים ללכת הביתה מוקדם, כשרציתי.‬
‫אז זה באשמתי, אני הרסתי את זה?‬
‫האמת שכן.‬
‫בסדר, טוב, אם לא אכפת לך.‬
‫לא.‬
‫בכלל לא.‬
‫לילה טוב.‬
‫ג׳ונתן הוא לא ארנב, נכון?‬
‫לא.‬
‫- חבר? - לא ממש.‬
‫אבל אם אספר לך, אתה תחשוב שאני זבל.‬
‫טוב, האמת שראיתי אותך אוכלת בייקון מהרצפה...‬
‫אז אני כבר יודע שאת זבל.‬
‫- אחת אפס. - כן.‬
‫אז איך הכרת את הארנב הזה?‬
‫אני העוזרת שלו.‬
‫הייתי אדריכלית... כלומר, אני אדריכלית, אבל הוא הבוס שלי.‬
‫מסובך.‬
‫זה גרוע מזה. בוס נשוי. עם תינוק.‬
‫אז הוא זבל.‬
‫מה? לא.‬
‫הוא...‬
‫הוא כזה...‬
‫מנכ״ל חשוב ו...‬
‫זאת אומרת, הוא נחמד ומצחיק, ואשתו מרושעת.‬
‫אז את מכירה אותה?‬
‫לא, אבל ראיתי את האינסטגרם שלה,‬
‫והוא מלא בבדיחות גרועות על יין.‬
‫כן. היא נשמעת כמו מפלצת.‬
‫היי, אתה אמור להיות בצד שלי!‬
‫ככה זה נשמע כשאני בצד שלך,‬
‫ולא בצד של איזה בחור עשיר עם כוח‬
‫שמשקר לשתי נשים רק כדי שהוא יוכל לשכב עם שתיהן.‬
‫טוב, זה בכל מקרה נגמר עכשיו, אז...‬
‫אני אלך לחתונה הזאת לבדי,‬
‫והמשפחה שלי תראה שאני באמת הלוזרית שהם חושבים שאני.‬
‫אני בספק שהם חושבים שאת לוזרית.‬
‫אחותי חושבת כך, והיא צודקת.‬
‫היא כמו נט-א-פורטה ואני חנות העודפים של נורדסטרום...‬
‫באינטרנט.‬
‫אלוהים!‬
‫- אני רצינית. - כן, אני יודע.‬
‫כאילו, אני מחווירה בהשוואה אליה, אז...‬
‫אליס, כשעליתי על המטוס וראיתי שאני יושב לידך,‬
‫לא האמנתי כמה מזל יש לי.‬
‫חשבתי שאני איתקע ליד איזה איש עסקים דוחה ומלחיץ‬
‫שיפליץ עליי לכל אורך האוקיינוס האטלנטי.‬
‫- זה היה יכול להיות ממש מגניב. - ובמקומו... זו היית את.‬
‫אישה חצופה ויפהפייה.‬
‫מי אתה?‬
‫דניס. דניס בוטומס.‬
‫מה?‬
‫- מה? - כן. לא הייתי צריך לספר לך.‬
‫חכה רגע.‬
‫רגע אחד.‬
‫- שם המשפחה שלך הוא ״בוטומס״? - לא הייתי צריך לספר.‬
‫- זו הייתה טעות. - לא, זה מושלם.‬
‫- אלוהים! - דניס. אוקיי, טוב...‬
‫מר בוטומס?‬
‫האם תהפוך אותי לאישה המאושרת בתבל‬
‫ותבוא איתי לארוחת הערב החגיגית ולחתונה של אחותי הנוראית?‬
‫אוקיי. אבל אני לא נותן לך.‬
‫דניס, שנינו יודעים שזה לא נכון.‬
‫תראה.‬
‫אני אאשים את האלכוהול במה שקרה אתמול,‬
‫כדי שאוכל לסלוח לך.‬
‫אלוהים! מה אתה... תפסיק!‬
‫אני מרגיש נורא לגבי אתמול.‬
‫זה בסדר. אני סולח לך. בבקשה תפסיק לבכות!‬
‫דומיניק, לא התנצלתי! אני מרגיש נורא כי שכנעת אותי לעשות שלישייה טיפשית.‬
‫אתה תמיד משכנע אותי בשטויות,‬
‫כמו לעבור לפילדלפיה, ולקבל את העבודה המטופשת הזאת,‬
‫ולצפות ב״פרויקט מסלול״ אחרי העזיבה של טים והיידי.‬
‫זה עדיין טוב.‬
‫ועכשיו שלישייה!‬
‫אין שום דבר מביש בשלישייה. תירגע.‬
‫אני לא מתבייש! אני פגוע, דומיניק.‬
‫אני מרגיש שאני אף פעם לא מספיק בעיניך.‬
‫ואני משתדל כל כך. אלוהים, אני ממש משתדל להרשים אותך.‬
‫ואתה לא מצליח לראות אותי, אתה יודע? דומיניק, אתה לא רואה אותי!‬
‫- אבל שומעים אותך. - אנגליה שונאת אותי.‬
‫אני חושב שאני רוצה להיפרד ממך.‬
‫אתה צוחק עליי? אתה נפרד ממני?‬
‫- כן. - לעזאזל!‬
‫יש לי רגשות לאלקוט, ואני רוצה לחקור אותם עם הלשון שלי.‬
‫נשמע מהמם, אבל אני בעצם סוג של מעוניין ב...‬
‫פול.‬
‫אלוהים. איזה נחמד.‬
‫כלומר, לא. לא, תודה, אבל איזה נחמד.‬
‫- טוב, זה מוזר. - אלוהים אדירים!‬
‫סלח לי. דומיניק?‬
‫כן. אני מכיר אותך?‬
‫אני טום. נפגשנו בערב ההוא.‬
‫אם אתה חושב על שלישייה, פשוט די.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אני אלך להביא את שאר הדברים שלי ותבואי לאסוף אותי?‬
‫כן! אחותי ארגנה מכונית, שהיא כנראה בנטלי,‬
‫ואנחנו ניסע עם אימא שלי ואחי, שהם אסון.‬
‫והחבר של אחי, דומיניק, שהוא חרא.‬
‫כולי ציפייה למפגש עם החותנים לעתיד.‬
‫עזבתי את מריסה אני על טיסת לילה‬
‫ניפגש בארוחת הערב אוהב אותך‬
‫אוי, אלוהים. ״אוהב אותך״?‬
‫הכול בסדר?‬
‫קיבלתי הודעה מ...‬
‫אחותי, שהיא נוראית.‬
‫היא כתבה שאסור לי להביא איתי בן זוג לארוחה או לחתונה.‬
‫- באמת? - כן, היא הכי גרועה שיש.‬
‫אז מתי ג׳ונתן נוחת?‬
‫- לא, זה לא... זו הייתה... - לא, בבקשה, די.‬
‫אל...‬
‫זה בסדר. אני מבין.‬
‫את יודעת, אליס...‬
‫בהתחלה, היית רעה אליי.‬
‫ואז היית ממש שיכורה, ואז שכבת איתי,‬
‫ואז גנבת לי את הפנקייקים.‬
‫העמדת פנים שהמאהב הנשוי שלך הוא ארנב.‬
‫דחית אותי לטובת איזה מניאק עשיר שמזיין אותך מהצד.‬
‫ואז משכת אותי בחזרה אלייך, הזמנת אותי לחתונה של אחותך,‬
‫ואז נטשת אותי שוב לטובת ארנב.‬
‫ולמרות כל זה, אני ממש מחבב אותך.‬
‫כי ברצינות, יש בך כל דבר‬
‫שכל גבר שפוי והגון ירצה בחיים.‬
‫את חכמה, מצחיקה, יפה ונחמדה.‬
‫לפעמים.‬
‫אבל את לא רוצה גבר שפוי והגון.‬
‫את רוצה מישהו שיגרום לך להרגיש חרא,‬
‫כי את חושבת שאת חרא.‬
‫זה ממש עצוב.‬
‫אתה צריך להדפיס את זה על ספל או משהו.‬
‫בחייך, אליס.‬
‫שנינו יודעים שזה ארוך מדי בשביל ספל.‬
‫בהצלחה עם המניאק שלך, החיקוי הזול של מארק צוקרברג.‬
‫שיהיה שווה את זה.‬
‫אלוהים אדירים! שכבת איתו!‬
‫אני לא.‬
‫ידעתי שיהיה סטוץ מוזר בחתונה שלי,‬
‫אבל לא חשבתי שזה יקרה לך ולאבא.‬
‫אלואיז.‬
‫היי, פולי! היי, דומיניק!‬
‫- לא עכשיו, אימא. - אני מסתדר. תודה.‬
‫למה את לובשת אוברול משי בנסיעה שלנו?‬
‫- היא שכבה עם אבא שלי. - מה?‬
‫זה מסובך יותר מזה.‬
‫למה דומיניק פשוט עומד שם?‬
‫- נפרדנו. - יופי.‬
‫- יופי? - אתה רוצה חיבוק?‬
‫לא! ממש לא.‬
‫אז לא נראה אותך בחתונה, דומיניק?‬
‫אני חושש שלא. אבל היה נהדר להכיר אותך, אלואיז.‬
‫את יפה מאוד. אז ברכותיי... על זה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫בהצלחה לך, דומיניק.‬
‫אתה תזדקק להצלחה אם אתה חושב שתמצא מישהו נפלא כמו אחי‬
‫שיהיה מוכן לסבול אפס עלוב כמוך.‬
‫איש קטן ועצוב שכמותך.‬
‫לך תזדיין, דומיניק!‬
‫- אלואיז... - לא.‬
‫אני לא מתעסקת בזה עכשיו. אני במצב זן לקראת החתונה.‬
‫להתראות!‬
‫פול, מה קרה?‬
‫לא ממש מתחשק לי לספר לך על זה, בסדר?‬
‫אני מנסה להחליט אם להתחבר לגריינדר או לא.‬
‫- אני חושבת שכדאי שתיקח לך רגע ו... - זה שלנו?‬
‫זאת תהיה נסיעה ארוכה.‬
‫אוי, אלוהים. אולי תחליפי את בגדי הסקס שלך?‬
‫נכון. רעיון טוב.‬
‫- טוב, זה נחמד. - אימא, בבקשה.‬
‫פול, תזיז את הברך, היא בגב שלי.‬
‫לא יכול. אין לי הרבה מקום פה.‬
‫אני שמחה שג׳ונתן פוגש אותנו שם, כי כולנו לא היינו נכנסים ברכב הזה.‬
‫אני ממש מאוכזב שהוא לא איתנו.‬
‫וגם, מי זה ג׳ונתן ועל מה את מדברת?‬
‫אני חושבת שהוא החבר של אליס.‬
‫אימא, אם לאליס היה חבר, הייתי יודע, אוקיי? אנחנו קרובים מאוד.‬
‫הרגע נחתי‬
‫ג׳ונתן הוא לא הבוס שלך?‬
‫- אליס! - סליחה!‬
‫תסתכלי על הכביש!‬
‫זה לא רעיון טוב לצאת עם הבוס שלך.‬
‫עדיף לצאת עם בעלך לשעבר שהרס לך את החיים.‬
‫מחכה לראות אותך!‬
‫אני יודעת שאתה נסער עכשיו בגלל דומיניק...‬
‫- אליס! - סליחה!‬
‫- את רוצה שאני אנהג? - ממש. אתה עדיין בהנגאובר.‬
‫אני בסדר לעת עתה.‬
‫- אתה בטוח? - כן, אני בסדר לעת עתה.‬
‫אני לא רוצה למות היום, אני מצטער. אני אסמס לו בשבילך.‬
‫לא!‬
‫הבוס שלך נשוי, לא?‬
‫למה לא סיפרת לי עליכם?‬
‫למה לא סיפרת לי על הבעיות שלך עם דומיניק?‬
‫אליס, הכביש.‬
‫- הכביש! - סליחה.‬
‫- אלוהים! - סליחה.‬
‫אפשר לעצור בצד?‬
‫אפשר בבקשה לעצור בצד?‬
‫אלוהים, אתם עדיין מקיאים הרבה.‬
‫בואו פשוט נירגע וננסה להעביר את הנסיעה ברוגע, אוקיי?‬
‫- מה זה, לכל הרוחות? - זאת פרה.‬
‫אלוהים. היא בסדר?‬
‫שלום. אני מצטערת, אני חושבת שאנחנו... זו הפרה שלך?‬
‫היא בסדר?‬
‫אלואיז, אני יכולה לתפוס אותך לרגע?‬
‫- היי, פול. - שלום לך, אדוני! מעוניין בלחמנייה?‬
‫סתם צחקתי. אני צוחק.‬
‫אלה ההורים שלי, מרג׳ורי ופרדריק.‬
‫- זה פול, אחיה של אלואיז. - טוב, אח למחצה.‬
‫כפי שאתם רואים, אני לבד כי זרקו אותי אתמול.‬
‫מצטער לשמוע עליך ועל דומיניק.‬
‫טוב, מתברר, מארג׳ ופרד, שאני די גרוע בשלישיות.‬
‫- אתם יודעים למה אני מתכוון? - כולנו, לא?‬
‫הייתי מוכן ומזומן, אתם יודעים?‬
‫הייתי בקטע, כמו שאומרים הצעירים.‬
‫אז אני על ארבע, מקשת את הגב,‬
‫ואלקוט נכנס, הוא הכוכב האורח השלישי והמיוחד שלנו.‬
‫והוא החליט שהוא במצב רוח לחטיפים...‬
‫- סלחו לנו לרגע. - איזו גסות רוח.‬
‫טוב, מה אתה חושב שקרה אחר כך?‬
‫אחרי שהבחור הצעיר השני רצה חטיף?‬
‫החליפה היפה היחידה שלי. אלוהים...‬
‫- מה הבעיה הארורה שלך? - סליחה, הגזמתי עם הכנות לטעמך?‬
‫הרגע סיפרת לחמים לעתיד שלי על השלישייה הכושלת שלך‬
‫בארוחת הערב שלי, אז כן, אני חושבת שזה מוגזם, פול!‬
‫- סליחה, מצטער. - בחייך, אלואיז.‬
‫לא משנה מה אני אגיד, בסדר?‬
‫חיבבת אותי כל עוד יכולת לומר לי מה לעשות, ועכשיו‬
‫את לא מעוניינת בשום חלק מפול האמיתי, הבוגר והמבולגן.‬
‫אני ממש מצטער שאני לא יכול להיות מבוגר מושלם ומתנשא כמוך.‬
‫- אתה מתנהג כמו חמור! - באמת?‬
‫אני מתנהג כמו חמור? כן?‬
‫לפחות לא נטשתי את אחותי אחרי שהחבר שלה זרק אותה‬
‫כי היא עברה הפלה והוא האשים אותה בזה.‬
‫על מה אתה מדבר? הוא האשים אותה? בגלל זה הם נפרדו?‬
‫כן, ואני טסתי לשם וביקרתי אותה. השתמשתי בנקודות שלי.‬
‫ואני מבין, בסדר? למה שתרצי לבלות איתנו, נכון?‬
‫תמיד היית הילדה היפה והרצויה,‬
‫ואנחנו היינו המשפחה השנייה והפחות אהובה של אימא.‬
‫ועכשיו אימא נמרחת על אנריק כמו איזו מתבגרת נואשת.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אלוהים. אני שמח כל כך שאבא שלי מת מכדי לחזות בזה.‬
‫לא נעים לי לבשר לך,‬
‫אבל גם אבא שלך היה חמור, כמו שלי.‬
‫זה הטיפוס שאימא אוהבת.‬
‫אוקיי. אין לך זכות לדבר ככה על אבא שלי.‬
‫הוא היה אדם נפלא, והוא אהב אותי, ואני אבוד בלעדיו.‬
‫- מה אתה עוד צריך לקחת? - סליחה, רק את העוגה.‬
‫אלוהים, פול! אתה ממש לא בכיוון!‬
‫האמת היא שכשיצאת מהארון, ביל לא היה מסוגל להתמודד עם זה.‬
‫הוא אמר שהוא חושב שזה מגעיל.‬
‫אימא אמרה לו שהיא תעזוב אותו‬
‫אם הוא אי פעם יגרום לך להרגיש שלא אוהבים או מקבלים אותך.‬
‫היא הגנה עליך מפניו, אפילו אחרי שהוא מת.‬
‫ואתה היית אך ורק נוראי אליה מאז.‬
‫- זה לא נכון. - זה נכון.‬
‫לא, הוא אמר ש... הוא בסדר עם זה.‬
‫הוא אמר שהוא אוהב אותי, לא משנה מה. הוא אמר לי את זה.‬
‫אימא הכריחה אותו.‬
‫לא, את פשוט... ממציאה דברים.‬
‫הלוואי, פול.‬
‫אימא אוהבת אותך.‬
‫היא נלחמה למענך.‬
‫פול!‬
‫הכול טוב, חבר?‬
‫כן. אני בסדר, תודה.‬
‫כן. בסדר.‬
‫אם יהיה לך פנאי, תוכל להביא לי את הדברים הקטנים האלה עם הגבינה?‬
‫- כן, בסדר. - ואולי קצת יין לבן?‬
‫- בטח. - אוקיי, אבל לא שרדונה.‬
‫כן. בסדר.‬
‫תודה לכולכם שבאתם הערב‬
‫לחזות באישה הזו עושה את הטעות הגדולה ביותר בחייה.‬
‫נכנס עכשיו‬
‫פגשתי את אלואיז במועדון פולו,‬
‫ואמרתי לאחי‬
‫שהרגע ראיתי את הבחורה הכי יפה בעולם.‬
‫הוא חשב שאני מדבר על אחת הסוסות.‬
‫למרבה המזל, בלבול מהסוג הזה לא קרה היום.‬
‫את!‬
‫- אליס? - לא.‬
‫כלומר, כן, זו אני, אבל... מריסה! ברוכה הבאה.‬
‫אל תנסי להיות חמודה עכשיו.‬
‫אולי... נצא החוצה?‬
‫לא. אני חושבת שזה דווקא יכול להיות כיף‬
‫אם כולם כאן יידעו שהאישה הזאת,‬
‫ואני משתמשת במילה הזאת בנדיבות, מזדיינת עם בעלי!‬
‫בזמן שאני בבית, מיניקה תינוק‬
‫ששואב ממני את אנרגיית החיים כמו ערפד.‬
‫אני מצטערת. ג׳ונתן אמר ש...‬
‫ואני אמורה להאשים רק אותו, נכון?‬
‫טעות. את אישה.‬
‫היית אמורה להיות חכמה יותר. את מכירה את ההרגשה!‬
‫בואי נצא החוצה ונדבר...‬
‫לא, ממש נמאס לי לדבר עם מטפלים‬
‫ועם מומחי שינה,‬
‫ועם בעלי החרא המטומטם!‬
‫- אני מתגרשת מג׳ונתן. - כן!‬
‫אני חושבת שכדאי לך.‬
‫כי הוא דפק את שתינו, ואנחנו הקורבנות כאן.‬
‫אבל קודם,‬
‫אני אלך איתך מכות.‬
‫כן!‬
‫תחזרי לכאן, תותית הקטנה!‬
‫לא ישנתי ארבעה ימים, אני בלתי מנוצחת!‬
‫- אליס, תעצרי אותה. - איך אני אמורה לעצור אותה?‬
‫פול, אתה משתין על הרגליים שלי?‬
‫קוראים לי... כן.‬
‫היי!‬
‫תרימי אגרופים.‬
‫- אפשר לקרוא לאבטחה? - אל תקראו לאבטחה.‬
‫- פול! - אלוהים אדירים.‬
‫חרא!‬
‫אליס, אני הולכת לזיין אותך!‬
‫- לא. - אליס, מי הגברת?‬
‫לא!‬
‫תעצרי!‬
‫מריסה.‬
‫אין מצב!‬
‫אימא, לא!‬
‫- תפסי אותה, אימא. - אימא, בלי נשיכות! לא לנשוך!‬
‫את חוטפת שבץ?‬
‫זאת אומרת, את חושבת שזה מצחיק?‬
‫כן. כלומר, בערך. כן.‬
‫אימא, נשכת מישהי.‬
‫זה נכון.‬
‫אני לא יודעת באיזה קרם היא משתמשת,‬
‫אבל בכנות, זה היה די נעים.‬
‫היא באמת הריחה מדהים, אז אני לא בהלם שהיא גם הייתה טעימה.‬
‫אתן כאלה מוזרות.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫מכירים את זה שבכל חתונה יש את האנשים האלה,‬
‫האנשים שכולם מדברים עליהם אחר כך?‬
‫הדוד השיכור, בן הדוד שנצמד לכולן ברחבת הריקודים?‬
‫בן הדוד רנדי.‬
‫כל פעם מחדש.‬
‫הפעם, אנחנו האנשים האלה.‬
‫- אנחנו האנשים האלה. - זה קשוח, אימא.‬
‫היי, אימא?‬
‫כן, פולי?‬
‫אני מצטער שהייתי בן כזה נוראי וזבלי.‬
‫לא, פולי, אתה נפלא.‬
‫אני פשוט לא מאמין שאבא...‬
‫אני יודעת, מותק.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫כי אהבת אותו.‬
‫והרגשת שהוא אהב אותך ללא תנאי,‬
‫ונדיר כל כך להרגיש נאהב ככה.‬
‫ולא רציתי להרוס את זה.‬
‫ואני מצטער על אנריק‬
‫ועל הפרחה שהוא מזמז.‬
‫אתה יודע מה? הכול טוב.‬
‫גם לך מגיע להיות נאהבת ללא תנאי.‬
‫אני כבר נאהבת ככה.‬
‫הבת שלי אלואיז באה?‬
‫כן.‬
‫אז אנחנו משתחררים?‬
‫לא, אבל היא השאירה לכם פתק.‬
‫פתק?‬
‫היא רצתה שאקריא לכם אותו.‬
‫אנחנו יכולים לקרוא אותו בעצמנו... אוקיי, אתה מקריא.‬
‫״אימא, אליס ופול היקרים,‬
‫״אני אוהבת את כולכם, אבל שיניתי את סטטוס ההגעה שלכם למחר ל׳לא׳.‬
‫״כל מה שאי פעם רציתי היה להרגיש חלק מהמשפחה הזאת‬
‫״במקום כמו לוויין שמסתובב לבדו בחלל.‬
‫״כנראה חשבתי שאולי החתונה שלי תהיה הזדמנות להתחבר מחדש.‬
‫״אבל עכשיו אני מבינה שאולי מעולם לא היינו מחוברים באמת.‬
‫״אני מבטיחה לכם,‬
‫״מעתה והלאה, אפסיק להתאמץ.״‬
‫זה ממש חבל, לא כך?‬
‫לא כיף לחזות בזה, אה?‬
‫משפחה קרועה לגזרים וכל זה.‬
‫תחנת המשטרה האמוורת׳י‬
‫דניס, היי.‬
‫תודה שבאת. תודה שבכלל ענית לשיחה שלי.‬
‫סליחה, אליס. מי זה דניס?‬
‫דניס הוא...‬
‫- הוא... - אני אף אחד.‬
‫אליס ואני היינו חברים פעם.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫- הוא חמוד. - תודה, דניס.‬
‫היי, אני ממש מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫הלב הגדול והמטומטם שלי מהמערב התיכון יתאחה.‬
‫אני אפגוש בחורה פשוטה יותר, אולי דחלילה.‬
‫- יש לכם כאלה בקנזס? - כן, לגמרי יש לנו.‬
‫זה הוא?‬
‫כן. מהטלפון החדש שלו.‬
‫כי הטלפון הישן שלו היה אצל מריסה, לכן חשבתי שהוא מגיע ו...‬
‫- לא משנה, לא אכפת לך. - לא. זה מרתק.‬
‫בבקשה תמשיכי.‬
‫הוא אומר שמריסה עוזבת אותו, כך שנוכל סוף כל סוף להיות...‬
‫ביחד.‬
‫נשמע כמו התגשמות של חלום.‬
‫אולי יום אחד תוכלי לתת אגרוף לפילגש החדשה שלו‬
‫בארוחת הערב של אחותה.‬
‫מעגל החיים.‬
‫שוב תודה.‬
‫ואני יכולה להעביר לך כסף באפליקציה על השחרור בערבות.‬
‫אוקיי. שם המשתמש שלי הוא ״דניס-קו תחתון-בוטומס״.‬
‫- סליחה. ״בוטומס״, ישבנים? - פול, לא עכשיו, בחייך.‬
‫טוב, תמיד יהיה לנו את פדינגטון.‬
‫הוא דוב טוב.‬
‫להתראות, אליס.‬
‫אוקיי, מי זה היה?‬
‫בחור ממש נהדר שחיבב אותי באמת‬
‫ואני לגמרי דפקתי אותו.‬
‫- הנה היא חזרה אלינו. - אני מסתדרת נהדר.‬
‫היי, אנחנו מסתדרים נהדר.‬
‫קדימה, בואו נכניס אתכם למיטה. אני אשכיב אתכם לישון.‬
‫- דונה. - אנריק?‬
‫- רציתי להתנצל. - באמת? על מה?‬
‫על שהולכתי אותך שולל.‬
‫לא התכוונתי להרוס לך שוב את החיים.‬
‫אתה יודע מה, אנריק?‬
‫אני חושבת... שאני זו שחייבת לך התנצלות.‬
‫אני חושבת שאני צריכה להתנצל בפניך על שהרסתי לך את החיים.‬
‫- על מה את מדברת? - אני אגיד לך על מה אני מדברת.‬
‫הייתי האהבה הראשונה שלך,‬
‫והייתי אישה טובה שאהבה אותך בכנות, ואתה הרסת את זה.‬
‫ומאז אתה מנסה למלא את החלל העצום‬
‫שהשארתי אחריי בכסף, בחפצים ובמין,‬
‫ושום דבר מאלה בטח לא היה טוב או אמיתי‬
‫או בטוח כמו להיות עם מישהי שבאמת אכפת לה.‬
‫ועכשיו אתה יודע מה? החיים שלך כמעט נגמרו.‬
‫נשארו לך, מה, 15 שנה?‬
‫אחת, לפני שאיזה צילום או סריקה יחזרו‬
‫עם איזה ממצא ואז נבהה כולנו בתהום.‬
‫אז אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת שנתתי לך הצצה לאופן שבו החיים נראים‬
‫כשמתייחסים לאנשים יפה.‬
‫כשאוחזים בחבילת האהבה הקטנה שקיבלת‬
‫ואומרים תודה‬
‫במקום לזרוק אותה לרחוב ולבקש עוד.‬
‫אני מצטערת שזה כנראה היה השיא של חייך.‬
‫עכשיו, אם תסלח לי, אני נכנסת לשם לבד,‬
‫כי אני עייפה מאוד.‬
‫אז לילה טוב, אנריק.‬
‫אולי, אתה לא אמור לראות אותי, זה מזל רע.‬
‫חשבתי שכל המזל הרע כבר התממש אתמול בערב.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫אני פשוט... לא רוצה שיהיו לך חרטות.‬
‫הם המשפחה שלך.‬
‫אני מניחה שכן.‬
‫מעולם לא באמת הרגשתי שייכת אליהם.‬
‫טוב, את שייכת אליי.‬
‫ותהיה לנו משפחה משלנו.‬
‫אני רק הולכת לוודא שהכול מוכן לפי התוכנית.‬
‫באיזה צבע הם?‬
‫לבן.‬
‫זה נראה כמו שמנת.‬
‫זה לא לבן?‬
‫אתה חושב ששלג וחלב הם באותו צבע?‬
‫כן?‬
‫לא. הם לא.‬
‫אני חייבת להחליף אותם. כבר חוזרת.‬
‫שלום.‬
‫מרתה.‬
‫הזמנתי 2,000 נרות לחתונה שלי, ואני חושבת שקיבלתי את הצבע הלא נכון.‬
‫את מבינה, הזמנתי לבן וקיבלתי את זה.‬
‫זה נראה לי לבן.‬
‫באמת? באמת, מרתה?‬
‫כי אני די בטוחה שזה אוף-וייט,‬
‫שהמשמעות שלו היא ״לא לבן״.‬
‫ועכשיו 2,000 נרות כאלה‬
‫מפוזרים בכל המתחם שבו אני מתחתנת, וזה לא יהיה בסדר!‬
‫עזרי לי, מרתה. את היחידה שיכולה לעזור.‬
‫אולי אלך לבדוק מאחור‬
‫אם יש לנו נרות לבנים?‬
‫נהדר.‬
‫יש לנו את הנרות בלבן.‬
‫זה מושלם.‬
‫יש לנו 200 כאלה.‬
‫מאתיים?‬
‫אני צריכה 2,000.‬
‫מרתה, אני חייבת לצאת מכאן.‬
‫אני לא יכולה לנשום. אני פשוט...‬
‫אלואיז! את יודעת, רק קפצתי לכאן‬
‫כדי לקנות כרטיס ברכה לחתונה.‬
‫לא עכשיו, טום.‬
‫נפלא.‬
‫חוזר לאמריקה בבושה.‬
‫עכשיו אני מבין איך מדונה הרגישה בגירושין מגאי ריצ׳י.‬
‫אני יודעת שאלואיז אמרה לנו לא לבוא, אבל מה אם אצפה מרחוק?‬
‫- לא. - אימא.‬
‫השוטר הזה הקריא לנו נספח שלם שאמר במפורש‬
‫- לא לעשות את זה. - אני יודעת.‬
‫- אולי? - אלואיז נעלמה.‬
‫מתברר שהיא עברה התמוטטות עצבים בחנות נרות וברחה.‬
‫אין לי מושג איפה היא יכולה להיות.‬
‫טאקו בל‬
‫באמת? טאקו בל?‬
‫כן. המקום האהוב עליה.‬
‫אנריק בחיים לא נתן לה ללכת לשם, אז הלכנו כל הזמן.‬
‫היא נהגה לחגוג שם את ימי ההולדת שלה.‬
‫זה לא עצוב כמו שזה נשמע.‬
‫אכפת לכם אם איכנס לשם לבד,‬
‫רק לרגע?‬
‫אפשר לקבל נאצ׳ו?‬
‫- אלואיז. - חכי.‬
‫- אני לא... - לפני שתדברי, אני קודם.‬
‫אליס, אני מצטערת על הקיץ שעבר.‬
‫פול סיפר לי.‬
‫על זה שאנדרו נטש אותך אחרי ההפלה.‬
‫אני מבטיחה לך שלא היה לי מושג.‬
‫כי לא סיפרתי לך.‬
‫ושנאתי אותך על כך, וזו לא הייתה אשמתך.‬
‫אבל זה לא בדיוק הכול. אני...‬
‫מה, אל? מה יש?‬
‫זמן קצר לפני שתכננתי לבוא,‬
‫גיליתי שאני לא יכולה להביא ילדים לעולם.‬
‫בכלל.‬
‫ניסיתי לעלות על המטוס כדי לבוא לראות אותך, אבל אני...‬
‫אני פשוט...‬
‫לא יכולתי.‬
‫את יודעת, כשגדלתי, בהשוואה אליכם,‬
‫היו לי חצי-חיים.‬
‫ובלב תמיד חשבתי, טוב,‬
‫תהיה לי משפחה משלי יום אחד, ונהיה מחוברים.‬
‫באמת מחוברים.‬
‫ותוך רגע החלום הזה נעלם.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫זו לא הייתה אשמתך.‬
‫לא. הייתי צריכה לספר לך.‬
‫במקום זאת, ניסיתי לפצות אותך על ידי שדרוג החדר שלך‬
‫- וניסיון להשיג לך עבודה... - כן, אבל אלה דברים יפים.‬
‫הם דברים ממש...‬
‫יפים, ואני חושבת שאני יכולה להיות טיפשה וכפוית טובה לפעמים.‬
‫בכלל לא סיפרתי לך את החלק הכי גרוע.‬
‫אולי לא יודע.‬
‫הוא לא יודע שאני לא יכולה להביא ילדים.‬
‫שיקרתי לו, והוא חושב שאני מושלמת.‬
‫ואני יודעת שהוא לא יאהב אותי כשהוא יכיר אותי באמת,‬
‫כי זה רק עניין של זמן‬
‫עד שאולי יבין שהכול הצגה,‬
‫ושעמוק בפנים אני רק דוריטוס.‬
‫אני לא בטוחה למה התכוונת עם הדוריטוס,‬
‫כי זה חטיף נפלא ולא צריך ללכלך עליו,‬
‫אבל אל, אנחנו אוהבים אותך.‬
‫אולי יותר מדי.‬
‫אנחנו מעריצים אותך‬
‫ואז אנחנו מרגישים כמו זבל בסביבתך,‬
‫אז אנחנו מתנהגים נורא כדי שתדחי אותנו,‬
‫ואני מבינה רק עכשיו איזו חבורה כיפית אנחנו.‬
‫אליס, מגיע לך אושר.‬
‫תפסיקי להדוף אותו.‬
‫את קודם.‬
‫את אחותי הגדולה.‬
‫את צריכה לשמש דוגמה טובה.‬
‫אבל את צריכה לספר לאולי‬
‫על כל עניין הילדים.‬
‫בסדר.‬
‫אני יכולה לבוא איתך.‬
‫אם תרצי.‬
‫בסדר.‬
‫לפני שתלכי, תוכלי להזמין לי עוד גורדיטה?‬
‫רגילה או עם תוספת גבינה?‬
‫עם תוספת גבינה.‬
‫זה היום שלי.‬
‫גבירותיי ורבותיי, הומואים וא-בינאריים,‬
‫הכלה שלכם.‬
‫אלואיז.‬
‫מעולם לא נראית יפה יותר.‬
‫תודה, אימא.‬
‫זה פשוט ממשיך להיות לא הוגן.‬
‫לקחת את הגנים הטובים והשארת אותנו עם שאריות.‬
‫טוב, אתה לקחת את כל השנינות.‬
‫ורק לי יש בהונות באורך הנכון.‬
‫- למה את מטיחה בי את זה לפני חתונה? - רק מציינת את זה.‬
‫תראי אותך.‬
‫תראו את כולכם. אתם לגמרי מושלמים.‬
‫אלוהים! אתם האהבות של חיי.‬
‫בזבזתי יותר מדי זמן על העבר‬
‫במקום לחשוב על כל הטוב שמולנו.‬
‫אבל לא עוד. מספיק לא לדבר זה עם זה.‬
‫בסדר? אנחנו צריכים זה את זה.‬
‫כן. לא עוד לוויינים שמשייטים בחלל.‬
‫בואו.‬
‫בואו, תיכנסו לחיבוק.‬
‫מותר לנו להפגין כל כך הרבה רגשות בבריטניה?‬
‫זה ממש כיף ולא נוח.‬
‫בואו נעשה את זה רק עוד דקה אחת, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫- בונז׳ור! - אבא.‬
‫שלום, אנריק. טוב לראות אותך שוב.‬
‫אני ממש מצטער ש...‬
‫השתנתי לך על הנעליים ונתתי לך אגרוף בפרצוף.‬
‫להגנתי,‬
‫התנהגת בצורה ממש מגעילה לאימא שלי.‬
‫בכמה הזדמנויות.‬
‫נכון. זה נכון. אני מצטער.‬
‫וגם מה שאמרת לי קודם נכון, דונה.‬
‫תודה.‬
‫עכשיו, אלואיז,‬
‫אנחנו מוכנים לצעוד לחופה?‬
‫תצטופפו, האמריקאים מגיעים.‬
‫את בסדר?‬
‫- סליחה. - ...מתוך השמלה שלה.‬
‫- בואו. אל דאגה. - טוב לראות אותך.‬
‫כולם לשמור על פאסון.‬
‫הלו?‬
‫מחזות זמר‬
‫כן, אהבתי את הסוכריות עם המריחואנה.‬
‫צדקת. חמש היו יותר מדי.‬
‫היה יפהפה.‬
‫היי.‬
‫סליחה שאני על המטוס שלך.‬
‫אבל אל תדאג, הפעם אני במחלקת תיירים.‬
‫עם שאר האספסוף והפושעים.‬
‫- הארנב לא שילם על שדרוג? - לא. נפרדתי מהארנב.‬
‫אוי, לא.‬
‫אני שבור.‬
‫אני מרגישה שזה היה סרקסטי.‬
‫טוב, אולי אבוא לבקר אותך שם, אביא את הלחמנייה הנוספת שלי?‬
‫- כן? - לא כדי שתאכלי אותה.‬
‫אני פשוט אזרוק אותה על הפרצוף המטומטם והלוהט שלך.‬
‫זה מגיע לי.‬
‫תיזהרי.‬
‫שנה לאחר מכן‬
‫היה הייתה פעם משפחה, שוב.‬
‫עשרים ושש מעלות בדצמבר, זאת לוס אנג׳לס.‬
‫הזהרתי אותך, פול. איך סוודר הצמר שלך?‬
‫- הוא לא מריח נהדר. - אתה נראה נהדר.‬
‫אני שמחה כל כך שאנחנו כאן. חסרתם לנו מאוד בחג ההודיה.‬
‫- לא הפסדת הרבה. - סליחה?‬
‫אימא, אני אוהב אותך, אבל את מכינה הודו יבש מאוד.‬
‫טוב, בשביל זה יש רוטב.‬
‫אימא, לא...‬
‫בבקשה! זה שלי!‬
‫היי, ארנבון קטן. אני לא מאמינה שהצלחתם לאמץ מהר כל כך.‬
‫תראו כמה התינוקת הזאת אלגנטית.‬
‫היא פשוט תינוקת על רמה.‬
‫- מהמם. - אני בטוחה שהיא לא מחרבנת.‬
‫היא עשתה קקי בכל רחבי המטוס. הייתה לנו נחיתת חירום.‬
‫לא, את לא עושה קקי.‬
‫תני לי. תראו איזו מושלמת היא.‬
‫אני פשוט יודעת שאם יהיה לי תינוק, הוא יהיה מהמרושלים.‬
‫שטויות. הוא יהיה בן למשפחת בוטומס. זה שם אצילי מאוד.‬
‫- הו, הו, הו! - הנה זה מתחיל.‬
‫- זה סנטה. - אני לא מאמינה שעשית את זה.‬
‫- בלי זקן? - לא. זה מגרד. יש לי פריחה.‬
‫כולם, יש לי פה קשתות לראש.‬
‫- קחו קשת. - את כזאת מוגזמת, אימא.‬
‫הייתי חייבת, זה מיוחד!‬
‫תוכלי להתחלף עם אליס? אני רוצה להתאים.‬
‫אויש, מתוק שלי. אליס, תני לי את הקשת שלך.‬
‫- אוקיי. - אוקיי, כולם.‬
‫תשתדלו לא להזיע. אני לא משלמת על ריטוש.‬
‫אני רוצה לשבת.‬
‫הם לא חיו באושר ועושר,‬
‫כי בואו נודה בזה, כולנו מזון לתולעים.‬
‫אבל הם ביקרו בקניון, במתחם המיני גולף ובטאקו בל.‬
‫והעולם המשיך להסתובב.‬
‫זה נחמד כל כך.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫- אוי, לא. - אימא.‬
‫- זה אמור לשמח אותך. - אני שמחה.‬
‫באמת.‬
‫- שאני אתחיל? - כן. בסדר.‬
‫והם הפיקו מזה את המיטב, ממש עד לכותרות הסיום.‬
‫נס חג המולד!‬
‫הכלב החדש שלנו, ארנב!‬
‫אהבת אמת!‬
‫בדרך לטאקו בל!‬
‫אוכלת, מתפללת, אוהבת ברחבי יוון!‬
‫תרגום כתוביות: נעה יוסף‬
‫בקרת כתוביות דניאלה מגדל‬